Справа № 464/3641/23                                Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/418/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
                  розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 19 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обгрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона є співвласником квартири  АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_2 виданого 13.05.2010 року.
Іншими співвласниками квартири є її батько  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_6  та неповнолітня племінниця ОСОБА_7 . У вказаній квартирі окрім співвласників також проживає та зареєстрована ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Крім цього, в квартирі зареєстрований, але не проживає її чоловік ОСОБА_3 .
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2019 року шлюб між нею та ОСОБА_3  розірвано. Ще до час розірвання шлюбу, а саме у 2018 році відповідач залишив спірну квартиру, повернувся проживати до себе додому. З цього часу до вказаного житла відповідач не з?являється, при цьому в спірній квартирі відсутній одяг відповідача, і особисті речі та документи, будь-яких витрат по утриманню квартири, в т.ч. по оплаті комунальних послуг відповідач не несе. 
Той факт, що ОСОБА_3   з 2005 року не проживає в спірному житлі підтверджується актами ПІ «Управляюча компанія «Дністер» від 30 травня 2019 15 серпня 2019, від 20 листопада 2019р., 30 березня 2023р., 14 квітня 2023р., 03 травня 2023р.
Між тим, незважаючи на тривале відокремлене проживання,  ОСОБА_3  відмовляється добровільно скасувати свою реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 . 
Просила визнати  ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 19 січня 2024 року клопотання задоволено.
Провадження у справі №464/3641/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, – зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі покликаються на те, що зупинення провадження в даній справі дає підстави для процесуальних зловживань, зокрема призводить до порушення розумності строків розгляду справи.
Вказує, що відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження проходження ним військової служби у складі збройних сил України безпосередньо в районах ведення бойових дій, зокрема не надано копії наказу по особовому складу, який визнаний Верховним Судом належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку із перебуванням сторони у складі Збройних Сил України.
Стверджує, що з долученого представником відповідача листа військової частини НОМЕР_1 №1264/242/1 від 15 січня 2024 року не можливо зробити однозначного висновку про те, що саме ОСОБА_3 проходить військову службу в районах ведення бойових дій.
Просить ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 19 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_9 про зупинення провадження відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30 травня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 07 червня 2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2023 року представник відповідача ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_3 з 26 лютого 2022 перебуває на військовій службі.
На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано суду довідку, №2/254/1 від 09 серпня 2023 року, з якої вбачається, що солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі з 26 лютого 2022 у військовій частині НОМЕР_1 .
Крім цього, згідно листа Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №1264/242/1 від 15 січня 2024 року, підрозділи військової частини НОМЕР_1 залучені до виконання бойових завдань щодо здійснення заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) бойових дій.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на момент постановлення ухвали перебував у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Проте, з таким висновком колегія суддів не погоджується із наступних підстав.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1ст. 253ЦПК України).
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.
За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року №1934-XII (далі – Закон №1934-XII) Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону №1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі – Положення).
Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, провадження № 61-9218св22, від 29 березня 2023 року, у справі № 756/3462/20, провадження № 61-7918св22, від 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Отже, довідка про перебування сторони на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , не є достатнім для зупинення провадження по справі.
Окрім цього, матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.
Сам по собі  лист Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №1264/242/1 від 15 січня 2024 року, згідно якого, підрозділи військової частини НОМЕР_1 залучені до виконання бойових завдань щодо здійснення заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) бойових дій, не підтверджує того факту, що ОСОБА_3 перебуває у підрозділі, який переведений на воєнний стан і на сьогодні бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території України, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
За наведеного, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ордеру на надання правничої допомоги від 10 серпня 2023 року ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Квак В.В., якого уповноважив представляти його інтереси у Сихівському районному суді м.Львова, Львівському апеляційному суді та Верховносу Суді, таким чином забезпечив представництво своїх інтересв при розгляді даної справи.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з поверненням справи до Сихівського районного суду міста Львова для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 - задовольнити
Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 19 січня 2024 року скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, у касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 07 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

       Приколота Т.І.