ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 травня 2024 року
м. Харків
справа № 629/6446/23
провадження № 22-ц/818/1541/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО", в особі представника Руденка Костянтина Васильовича на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року, постановлене суддею Каращуком Т.О., 
в с т а н о в и в:
У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “РІАЛЬТО” (далі -ТОВ “ФК “РІАЛЬТО”) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №210707-26347-5 від 07.07.2021 станом на 30.10.2023 у розмірі 21 960,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3960,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 07.07.2021 по 06.08.2021 включно; 12000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 07.08.2021 по 25.09.2021 включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2684, 00 грн, та витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що відповідно до укладеного договору між ТОВ “ФК “РІАЛЬТО” (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 6000, 00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 30.10.2023 становить 21 960, 00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 960, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 07.07.2021 по 06.08.2021 включно; 12000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 4, 0 % за кожен день користування кредитом за період з 07.08.2021 по 25.09.2021 включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Враховуючи, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість відповідачем за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, тому ТОВ “ФК “РІАЛЬТО” звернулося з даним позовом до суду.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити, також стягнути витрати на правову допомогу.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що 07.07.2021 року між ТОВ “ФК “РІАЛЬТО” (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 укладено Договір №210707-26347-5, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000, 00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту(а.с.18-20, 53-54). Договір підписано ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису. Ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України встановлюють, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зазначає, що пункт 3.3. кредитного договору визначає, що у разі порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. кредитного договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277.50%). Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Зазначає, що договір № 210707-26347-5 від 07.07.2021 року, укладений між сторонами, є чинним, не визнаний недійсним, судовим рішенням не встановлена його нікчемність чи неукдаденість, так як докази цього відповідачкою не надано. Окрім того, відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надана належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності. Вказує, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що позов пред`явлений до особи, що не є стороною договору, оскільки в договорі було допущено описку у прізвищі відповідача, між тим позичальником надано фотокопії паспорту, де і зазначено прізвище ОСОБА_3 . Стосовно правової допомоги зазначає, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимогу пред”явлено до особи, що не є стороною договору, долученого до позову. Крім того, жодних доказів надання відповідачу у справі кредиту не надано. Відповідно до аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд позбавлений можливості встановити суми заборгованості, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 та сам факт укладення договору, оскільки прізвище відповідача та позичальника не співпадають, а первинна документація на підтвердження заборгованості суду позивачем не надана.
Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.07.2021 року між ТОВ “ФК “РІАЛЬТО” (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 укладено Договір №210707-26347-5, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000, 00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с.18-20, 53-54). 
Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 30.10.2023 становить 21 960, 00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 960, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 07.07.2021 по 06.08.2021 включно; 12000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 4, 0 % за кожен день користування кредитом за період з 07.08.2021 по 25.09.2021 включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, про що свідчить розрахунок заборгованості клієнта ОСОБА_1 (а.с.21).
Також, матеріали містять графік розрахунків ОСОБА_1 (а.с.19).
Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача посилався на те, що 07.07.2021 року між ТОВ “ФК “РІАЛЬТО” (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 укладено Договір №210707-26347-5, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000, 00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.
Вказував, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції помилково посилався на те, що позов пред`явлений до особи, що не є стороною договору, оскільки в договорі було допущено описку у прізвищі відповідача.
З копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що дані ОСОБА_1 , які ідентифікують особу та зазначені у договорі та у паспорті, окрім однієї літери у прізвищі, збігаються, а саме ІПН, адреса відповідача та дата видачі паспорту ОСОБА_1 .
Відповідно до кредитного договору (п. 1.1) товариство надало позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 6000,00 грн. не на споживчі цілі, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору.
Згідно п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими в кредит не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.4 договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», які розміщені на сайті monetka.ua.
Як передбачено пунктом 1.6 договору Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб 414960ХХХХХХ2851, що належить позичальнику.
Згідно з витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua, для укладення електронного кредитного договору № 210707-26347-5 від 07 липня 2021 року сторони вчинили наступні дії 07 липня 2021 року: 14:52:32 год. створення позичальником даних по заяві на кредит, автоматична перевірка по заяві, перевірка позичальника за даними БКІ, скорингова оцінка позичальника; 15:02:06 год. створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника, позичальнику відправлено СМС повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; 15:02:22 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника, 15:02:30 кредитні кошти перераховані на картку позичальника (а. с. 22).
Відповідно до копії довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс» № 81910 від 10 жовтня 2023 року, СМС-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами договору введіть 836506» було доставлено на номер НОМЕР_1 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 07 липня 2021 року о 15:02:06 год (а. с. 23).
Згідно платіжного доручення № 4221188345 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріфальто» 07 липня 2021 року здійснило перерахування коштів в сумі 6000,00 грн. за договором № 210707-26347-5 від 07 липня 2021 року на умовах фінансового кредиту на картку НОМЕР_2 (а. с. 20).
Із витребуваної судом у АТ КБ «ПриватБанк» інформації стосовно рахунків ОСОБА_1 , вбачається, що номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 в період з 07 липня 2021 року по 12 липня 2021 року та який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 : НОМЕР_4 . З виписки з рахунку АТ «Приватбанк» відслідковується, що на рахунок ОСОБА_1 07 липня 2021 року надійшли кошти в розмірі 6000,00 грн. (а. с. 53-54).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладений саме з відповідачем ОСОБА_1 , оскільки він підписаний електронним ідентифікатором, направленним на телефонний номер ОСОБА_1 , та за цим договором саме ОСОБА_1 отримала грошові кошти на належну їй банківську картку.
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У справі № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що кредитний договір № №210707-26347-5 від 07.07.2021 року  був укладений та підписаний  сторонами в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідачем не надано доказів на спростування наданих позивачем доказів стосовно перерахування позивачем на його рахунок грошових коштів у розмірі 6 000,00 грн.
На зазначені вище обставини суд першої інстанції не звернув увагу, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між сторонами було укладено кредитний договір.
Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався також на те, що пунктом 2.4 визначено, що позичальник зобов`язаний, зокрема, у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження) сплачувати товариству проценти за користування кредитом у розмірі 2,2% в день від суми кредиту, починаючи з першого дня продовження на період строку її дії.
Згідно пункту 1.2. вищевказаного Договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом – 2,2 % від суми кредиту за кожний день користування за кожен день користування.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином наявні підстави для стягнення заборгованості за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.2 кредитного договору.
Крім того, пунктом 3.3 договору визначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивілього кодексу України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договру сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1460,00 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1460,00 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.
З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення 12000 грн. заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення.
Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору станом на 30.10.2023 року наданий суду, відповідає умовам договору.
Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, прийшла до  висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 960, 00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 960, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 07.07.2021 по 06.08.2021 включно; 12000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 4, 0 % за кожен день користування кредитом за період з 07.08.2021 по 25.09.2021 включно.
Окрім того, звертаючись з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» просило стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_4 .
Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року,  виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 918 від 23.10.2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складания проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1)
Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору вартість послуг виконавця становить:
8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника;
12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції;
15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги;
3 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення;
1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту;
1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань;
  2 500,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні;
Відповідно до п. 4.1 договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надасться на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.
03 березня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було підписано акт приймання- передачі наданих послуг № 142 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах,  виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:
підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 210707-26347-52 від 07.07.2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартість наданих послуг- 8 000,00 грн.
складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 210707-26347-52 від 07.07.2021 року, вартість послуги 1000,00 грн.
Також, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокат Руденко Костянтин Васильович просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірірі 12 000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача до апеляційної скарги було надано акт приймання- передачі наданих послуг № 215 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2024 року, вартість наданих послуг становить 12 000,00 грн.
07 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто» сплатив на користь адвоката Руденка Костянтина Васильовича 12 000,00 грн. на підставі договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року згідно акту № 215 від 02.02.2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1217.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Дослідивши матеріали справи та зміст поданих апелянтом документів, колегія суддів вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю (21000,00 грн.) є неспівмірним із складністю справи та затраченим часом на надання таких послуг. Заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру.
З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях в загальному розмірі 10 000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн.
За результатами апеляційного перегляду справи   апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду було скасовано та ухвалене нове про задоволення   позовних вимог, а тому з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 710,00 грн.
Керуючись  ст.ст.137, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО", в особі представника Руденка Костянтина Васильовича - задовольнити.
Рішення на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року - скасувати.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку 3450714321) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»  (ЄДРПОУ 43492595) 21 960, 00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 960, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 07.07.2021 по 06.08.2021 включно; 12000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 4, 0 % за кожен день користування кредитом за період з 07.08.2021 по 25.09.2021 включно .
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку 3450714321) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»  (ЄДРПОУ 43492595) понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку 3450714321) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»  (ЄДРПОУ 43492595) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                       О.В. Маміна