Справа № 357/12029/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8073/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Кошель Б.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Неженець-Чеканової Натели Євгенівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської  області від 10 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Кошель Б.І., у цивільній справі № 357/12029/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -
                                                  ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Зазначила, що 06 червня 2020 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)  між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за № 356. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини, ведення спільного господарства повністю припинені, шлюб існує формально. Такі відносини суперечать її інтересам. З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила розірвати шлюб із ОСОБА_1 , зареєстрований 06 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 356, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської  області від 10 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Шлюб між Шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),  актовий запис № 356, розірвано.
Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено  - « ОСОБА_4 ».
Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у сумі 1073,60 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Неженець-Чеканова Н.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Посилається на те, що судом було порушено норми  процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково вважав встановленим, що сторони припинили шлюбні відносини. Зазначає, що на даний час ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 підтримують сімейні відносини, ведуть спільне господарство. Розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх спільного сина і дочки позивачки. Постановляючи ухвалу про надання строку на примирення терміном у два місяці, суд першої інстанції з власної ініціативи скоротив строк для примирення з шести місяців, який і просив надати відповідач, чим фактично втрутився в процес примирення та вийшов за межі наданих суду повноважень. Вказує, що відповідачка не надала суду жодних доказів на підтвердження викладених нею обставин щодо припинення шлюбних відносин, різних поглядів на життя тощо.
Адвокат Коломієць Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечує проти доводів відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишення без задоволення виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 356. 
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_2 та розірвав шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.
Установивши, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.
Колегія суддів відхиляє посилання представника  ОСОБА_1 на те, що сторони не мають бажання розривати шлюб, підтримують шлюбні відносини та ведуть спільне господарство, оскільки такі посилання не відповідають матеріалам справи.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 неодноразово зверталася до суду першої інстанції із заявами, в якій вона підтримала свої вимоги щодо розірвання шлюбу. У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2 зазначив, що вона не відмовляється від своїх вимог про розірвання шлюбу.
Посилання адвоката Неженець-Чеканової Н.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на те, що постановляючи ухвалу про надання строку на примирення терміном у два місяці, суд першої інстанції з власної ініціативи скоротив строк для примирення з шести місяців, який і просив надати відповідач, чим фактично втрутився в процес примирення та вийшов за межі наданих суду повноважень, колегія суддів відхиляє, як такі, що не відповідають матеріалам справи.
13 листопада 2023 року адвокатом Неженець-Чеканової Н.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , було направлено до суду через систему «Електронний суд» клопотання про надання строку для примирення сторін терміном 6 місяців (а.с. 55-57).
В подальшому, 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до суду власноручно написану ним заяву, в якій просив надати строк для примирення з позивачкою терміном 2 місяці (а.с. 90). 
Враховуючи подану заяву  ОСОБА_1 від 17 листопада 2023 року суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення його заяви та надання сторонам двохмісячного строку для примирення.  
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Неженець-Чеканової Натели Євгенівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської  області від 10 січня 2024 рокузалишити без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді