КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 33/824/291/2024                                           Головуючий суддя у суді першої інстанції: Попович О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Устенка Іллі Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.07.2023 року о 14 год 20 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 11184», д.н.з.                   НОМЕР_1 , по вул. Квітки-Основ`яненко, 26 в м. Васильків Обухівського району Київської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надала перевагу в русі та вчинила зіткнення з транспортним засобом «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався праворуч, чим порушила вимоги пункту 16.12 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Не погоджуючись із рішенням суду, захисник Устенко І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року як необґрунтовану, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування наведеного апелянт посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та грубо порушено норми процесуального права; не з`ясовано усі обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи; апелянт наполягає, що дії водія транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП. 
           Разом з цим, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин. Зокрема вказує на те, що ОСОБА_1 не була повідомлена у передбаченому законом порядку про дату та час розгляду справи; судовий розгляд відбувся у її відсутність; копію оскаржуваної постанови отримала лише 25.09.2023 року.
           Розглянувши клопотання захисника, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на спростування його доводів у цій частині, зокрема, відсутні дані про повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового засідання у передбаченому законом порядку та направлення копії судового рішення у передбачений законом строк, що свідчить про порушення її права постати перед судом та захищати свої інтереси у передбачений законом спосіб.
            Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Устенко І.О., які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, на переконання суду апеляційної інстанції, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З огляду на те, що ст. 124 КУпАП є банкетною, підлягає обов`язковому з`ясуванню порушена норма спеціального закону, в чому полягає суть цих порушень, що повинно бути зазначено як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді. 
Пунктом 16.12 ПДР України визначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №335769 від 29.07.2023 ОСОБА_1 29.07.2023 о 14 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 11184», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Квітки-Основ`яненко, 26 в м. Васильків Обухівського району Київської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя та не надавши перевагу в русі вчинила зіткнення з транспортним засобом «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався праворуч, чим порушила вимоги пункту 16.12 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
При цьому у протоколі органом, уповноваженим на складання протоколу, не зазначено: подія сталася на перехресті рівнозначних доріг (п. 16.12 ПДР) чи нерівнозначних доріг (п. 16.11 ПДР). 
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона, рухаючись по головній дорозі по вул. Квітки-Основ`яненко, при виїзді на перехрестя зіткнулася з транспортним засобом «Ford Fiesta», який виїхав з другорядної дороги, а тому вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки він повинен був надати їй перевагу у русі.
У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що перехрестя, на якому сталася ДТП є рівнозначним, а тому саме у водія транспортного засобу «ВАЗ», який при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford Fiesta» убачаються порушення ПДР.
Водночас, із наявних у адміністративних матеріалах фотографій убачається, що дорожнім знаком п. 2.3. ПДР визначено дорогу, по якій рухалась ОСОБА_1 , як головну. 
При цьому, докази на спростування цієї обставини адміністративні матеріали не містять. 
Отже, виклад фактичних обставин у протоколі не узгоджується із диспозицією п. 16.12 ПДР та не відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи, що судом першої інстанції залишено поза увагою. 
Суд першої інстанції, посилаючись на докази на обґрунтування свого рішення, лише формально їх перерахував, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №335769 від 29.07.2023, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак не дав їм належної оцінки у розумінні ст. 252 КУпАП.
З огляду на положення ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", необхідно виходити з того що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим, безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювань правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
         Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
   Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
   Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, з огляду на каральну мету стягнення, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09.06.2011).
У зв`язку із викладеним, постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року щодо   ОСОБА_1   підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у діях   ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання  ОСОБА_4 задовольнити. Строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року – поновити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя 
Київського апеляційного суду                                                   О.М. Сітайло