Номер провадження: 33/813/1543/24
Номер справи місцевого суду: 513/1502/23 
Головуючий у першій інстанції Бучацька  А.І. 
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер судової справи: 513/1502/23
Номер провадження: 33/813/1543/24

Одеський апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
за участю секретаря судового засідання – Зєйналової А.Ф.к.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Кожокар Тетяни Яківни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить – 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 605,60 грн..
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 03 жовтня 2023 року о 18 годині 37 хвилин на автодорозі с. Негрове - с. Благодатне Білгород-Дністровського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки МERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД №122312 від 03.10.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвоката Кожокар Тетяна Яківна, діюча в інтересах ОСОБА_1 , зазначають, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що його не було сповіщено належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Протокол про адміністративне правопорушення складений за його відсутності, на місці зупинки авто. Обставини протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 поліцейськими на відеозапис не було зафіксовано. Суд безпідставно відхилив пояснення свідків в справі, які 03.10.2023 їхали в мікроавтобусі ОСОБА_1 , також не взяв до уваги, що у ОСОБА_1 поліцейськими не вилучено посвідчення водія, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами його не було виписано. Суд не врахував Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2019 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кожокар Т.Я. просять постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 122312 від 03.10.2023 р., наявним у справі відеозаписом. 
Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки та подальшої відмови апелянта від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я і складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Послався на те, що він керував автомобілем марки МERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , але був тверезим. В той день він перевозив до села Фуратівка Білгород-Дністровського району людей, які працювали на зборі винограду в селі Долинка Білгород-Дністровського району. Його зупинили поліцейські, попросили документи на право перевезення людей. Таких документів у нього не було. Він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але був згоден пройти такий огляд у лікарні. Однак поліцейські не дали йому направлення до лікарні, оскільки він вже на відео відмовився від проходження огляду. Після цього йому повернули документи та він поїхав додому розвозити людей. Перед складанням протоколу йому не роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП та не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на місці зупинки. Стверджував, що говорив поліцейським, що бажає пройти огляд в лікарні.
Посилання апелянта на відсутність зазначення дати судового засідання на момент підписання протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, тому не приймається до уваги апеляційним судом.
Дотримання правил, які конкретизованого процесуальним законом щодо апеляційного оскарження рішення місцевого загального суду не повинно мати зайвий формалізм, а саме спровокувати ситуації умисного ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння беззаперечного адміністративного правопорушення. 
З дослідженого відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що 03 жовтня 2023 року після зупинки поліцейськими ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки МERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вийшов з мікроавтобуса та сів на переднє пасажирське сидіння службового автомобіля поліції. На запитання поліцейського ОСОБА_1 розповів, що перед тим, як сісти за кермо, він на полі посидів з дружками та випив вина "скільки зміг". На вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" відмовився. Пройти такий огляд в медичному закладі також відмовився.
Ствердження ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але погодився пройти такий огляд у лікарні, суд відхиляє, оскільки ці ствердження спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом. Так, з відеозапису чітко вбачається, що після зупинки поліцейським мікроавтобуса, з нього вийшов лише водій ОСОБА_1 та підійшов до поліцейського, який стояв позаду мікроавтобуса. Пасажири з мікроавтобуса не виходили. Потім поліцейській запросив ОСОБА_1 до службового автомобіля, перебуваючи на передньому пасажирському сидіння якого водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місті зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Пасажири мікроавтобуса при цьому не були присутніми.
За змістом ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вищенаведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розділі Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція).
Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та відмови ОСОБА_1 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України "Про Національну поліцію") та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження чи суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер.
Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Кожокар Тетяни Яківни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , – залишити без задоволення. 

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                                        А.П. Заїкін