П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/17303/21	

Головуючий І інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інститут водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 21.07.2022р.) у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інститут водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
21.09.2021р. ГУ ДПС в Одеській області звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН», в якому просив суд надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН», що перебуває у податковій заставі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки-розрахунку заборгованості та інтегрованих карток платника, податковий борг відповідача перед державним бюджетом, станом на 14.04.2022р., становить – 11 621 918,90 грн. У зв`язку з тривалою несплатою відповідачем заборгованості, майно платника було передано у податкову заставу, після чого, податковий орган звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року (ухваленим в порядку письмового провадження) позов ГУ ДПС в Одеській області - задоволено та надано дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у «податковій заставі».
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 14.12.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2022р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області в повному обсязі.
29.12.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023р. провадження у справі №420/17303/21, у відповідності до п.3 ч.1 ст.236 КАС України, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/4462/23.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2024р. провадження у справі №420/17303/21 за апеляційною скаргою ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» - поновлено, а її розгляд - продовжено в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у    ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, а також виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Відповідач - ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» (код ЄДРПОУ: 00484015) зареєстроване Арцизькою РДА Одеської області від 09.06.2004р. за №00484015 та перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС в Одеській області, Арцизькій ДПІ з 23.01.1995р.
Станом на 14.04.2022р., згідно з розрахунком заборгованості, довідкою про суми податкового боргу та інтегрованою карткою платника (ІКП), податковий борг ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» перед бюджетом становить – 11 621 918,90 грн.
Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п виникла в результаті:
- планової виїзної документальної перевірки ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017р. по 31.12.2018р. За результатами проведення документальної перевірки складений акт від 22.11.2019р. №000081/15-32-05-10/484015, на підставі якого було винесене податкове повідомлення-рішення від 19.12.2019р. №0009333304 на суму – 3 414 993,72 грн. (основний платіж) та 853 748,43 грн. (штрафні санкції).
Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму – 356 993,02 грн., відповідно до ст.129 ПК України.
Заборгованість по військовому збору виникла в результаті:
- планової виїзної документальної перевірки ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017р. по 31.12.2018р. За результатами проведення документальної перевірки складений акт від 22.11.2019р. №000081/15-32-05-10/484015, на підставі якого було винесене податкове повідомлення-рішення від 19.12.2019р. №0009323304 на суму - 3537,78 грн. (основний платіж) та 1384,45 гри. (штрафні санкції).
Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму - 491,54 грн., відповідно до ст.129 Податкового кодексу України.
Заборгованість по ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті:
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 18.12.2020р. №9338182002 на суму - 93846 грн. (основний платіж);
- перевірки своєчасності сплати ПДВ відповідачем. За результатами проведення перевірки був складений акт від 05.11.2020р. №195/15-32-04-13/00484015, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення від 25.11.2020р. №1351/15-32-04-13 на суму - 12240 грн. (штрафні санкції);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 17.11.2020р. №9303090480 на суму - 12936 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 19.10.2020р. №9269963392 на суму - 512734 грн. (основний платіж);
- планової виїзної документальної перевірки ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017р. по 31.12.2018р., за результатами якої складений акт від 22.11.2019р. №000081/15-32-05-10/484015, на підставі якого було винесене податкове повідомлення-рішення від 19.12.2019р. №0009520511 на загальну суму – 512 796,32 грн. (основний платіж) + 256398 грн. (штрафні санкції);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 21.09.2020р. №9237812184 на суму – 229 967 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 20.08.2020р. №9206799004 на суму - 39511 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 17.07.2020р. №9170396882 на суму – 101 018 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 18.06.2020р. №9139508538 на суму – 181 341 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 20.05.2020р. №9111885040 на суму - 23246 грн. (основний платіж);
- камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН». За результатами проведення перевірки був складений акт від 03.04.2020р. №001013/15-32-52-04/00484015, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення від 24.04.2020р. №0067555204 на суму - 1020 грн.( штрафні санкції);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 16.04.2020р. №9083520630 на суму - 2494 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 01.04.2020р. №9067678138 на суму - 35651 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 17.02.2020р. №9027599605 на суму - 8610 грн. (основний платіж);
- перевірки своєчасності сплати ПДВ відповідачем. За результатами проведення перевірки складений акт від 21.01.2020р. за №000479/15-32-52-04/00484015, на підставі якого було винесене податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020р. №0014415204 на суму - 0,10 грн. (штрафні санкції);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 18.12.2019р. №9305064394 на суму - 1118938,44 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 19.01.2021р. №9369583228 на суму - 97621 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 19.02.2021р. №9029978960 на суму - 40823 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 18.03.2021р. №9055414779 на суму - 47903,00 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 20.04.2021р. №9091727741 на суму - 70596 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з ПДВ від 17.05.2021р. №9128930498 на суму - 151044 грн. (основний платіж);
Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму – 44 378,41 грн., відповідно до ст.129 Податкового кодексу України.
Заборгованість по акцизному податку на пальне виникла в результаті проведення планової виїзної документальної перевірки ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017р. по 31.12.2018р. За результатами проведення перевірки складений акт від 22.11.2019р. №000081/15-32-05-10/484015 на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення від 19.12.2019р. №0009933207 на суму - 3230,70 грн. (штрафні санкції).
Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб виникла а результаті.
- нарахування податкової декларації з плати за землю від 19.02.2020р. №9029639595 на суму - 512219,62 грн. (основний платіж);
- нарахування податкової декларації з плати за землю від 17.02.2021р. №10459578 на суму - 818821,50 грн. (основний платіж).
Заборгованість по єдиному податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий рік дорівнює або перевищує 75% виникла в результаті нарахування податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи від 18.02.2019р. №9024553169 на суму - 1061279,16 грн. (основний платіж).
Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму - 106,75 грн., відповідно до ст.129 Податкового кодексу України.
Заборгованість по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникла в результаті фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.
За результатами проведення перевірки був складений акт від 19.06.2020р. №1198/15-32-32-01/00484015, на підставі якого було винесене податкове повідомлення-рішення від 20.07.2020р. за №0013303201 на суму 1 000 000 грн. (штрафні санкції).
У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ю» від 12.02.2020р. №325688-52, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН». Податкову вимогу відповідач отримав 28.05.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення за трек-номером: 6504411283062 (6844000021151).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021р. у справі №420/2205/20 позов ГУ ДПС в Одеській області про стягнення з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» суми заборгованості на загальну суму 3594376,84 грн. - задоволено.
Після отримання вказаних рішень суду податковий орган звернувся до банків обслуговуючих ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» щодо списання з розрахункових рахунків відповідача суму податкової заборгованості, від яких було отримано відповіді:
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51859-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59520-13 на суму 670137,84 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51857-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59457-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51860-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59493-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51858-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59458-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59505-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51872-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59506-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51867-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51873-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59500-13  на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51871-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59504-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51870-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59503-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51869-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59502-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51868-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59501-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59482-13 на суму 89647 грн. 54 коп. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51866-13 на суму 90163,02 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51865-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59498-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59497-13 на суму 76169,35 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51864-13 на суму 74875,12 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51863-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59496-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51862-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59495-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 25.11.2020р. №59494-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів;
- інкасове доручення (розпорядження) від 09.03.2021р. №51861-13 на суму 2524564,44 грн. - повідомлення про повернення інкасового доручення без виконання у зв`язку з відсутністю коштів.
28.04.2014р. податковий орган прийняв Рішення про опис майна платника у податкову заставу №14431/1015-53-25-00.
На підставі вищезазначеного Рішення про опис майна у податкову заставу, були складені акти опису майна відповідача від 31.03.2020р. №6/10/15-32-52-09 та від 31.10.2020р. №4/10/15-32-52-09.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку застосування податкової застави контролюючими органами» від 16.06.2017р. №586 було описане майно, що підтверджується актами від 31.03.2020р. №6/10/15-32-52-09 (з найменуванням майна та характеристикою кожного предмета на суму - 2334507,50 грн.) та від 31.10.2020р. №4/10/15-32-52-09 (з найменуванням майна та характеристикою кожного предмета на суму - 8977187 грн.).
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив       із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, як наслідок, наявності достатніх підстав для надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН», що перебуває у податковій заставі.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Норми пп.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України встановлюють, що орган стягнення державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
За пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України, податковою заставою вважається спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. 
У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим же Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.
Як передбачено пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 20.1.34-1 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
У відповідності до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
За змістом п.87.1 ст.87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або     ж погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абз.1 цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 01.07.2015р., та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 01.07.2015р., перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з рахунків платника податків, відкритих у банках, небанківських надавачах платіжних послуг.
При цьому, сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у п.43.4-1 ст.43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу      з податку на додану вартість (окрім податкового боргу, що виник до 01.07.2015р.), кошти на рахунку  платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до п.200.2 ст.200 цього Кодексу). 
Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з п.87.2 ст.87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків  є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Контролюючий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи відносно погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95 ПК України).
За правилами п.87.3 ст.87 ПК України, що не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави; майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг, оренду, схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління; майнові права інших осіб, надані платнику податків у користування або володіння, а також немайнові права, у тому числі права інтелектуальної (промислової) власності, передані в користування такому платнику податків без права їх відчуження; Кошти кредитів        або ж позик, наданих платнику податків кредитно-фінансовою установою, що обліковуються на позичкових рахунках, відкритих такому платнику податків, суми акредитивів, що виставлені на ім`я платника податків, але не відкриті, суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 35.11 група 35 КВЕД ДК 009:2005), отримані від замовників морських та річкових суден та інших плавучих засобів; майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України; майно, вільний обіг якого заборонено згідно із законодавством України; майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу»; кошти інших осіб, надані платнику податків у вклад (депозит) або довірче управління, а також власні кошти юридичної особи, що використовуються для виплат заборгованості з основної заробітної плати за фактично відпрацьований час фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з такою юридичною особою.
Пунктом 87.6 ст.87 ПК України передбачено, що у разі відсутності у платника податків, що        є філією, відокремленим підрозділом юридичної особи, майна, достатнього для погашення його грошового зобов`язання або податкового боргу, джерелом погашення грошового зобов`язання або податкового боргу такого платника податків є майно такої юридичної особи, на яке може бути звернено стягнення згідно з цим Кодексом.
Порядок застосування п.п.87.5 і 87.6 цієї статті визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, про що зазначено у п.88.1 ст.88 ПК України.
Право податкової застави виникає згідно з ПК України та не потребує письмового оформлення (п.88.2 ст.88 ПК України).
Відповідно до пп.89.1.1, 89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим же Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Пунктом 89.2 ст.89 ПК України регламентовано також, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в    його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, окрім випадків, передбачених п.89.5 цієї ж статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене пп.87.3.7 п.87.3 ст.87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.89.3 ст.89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або ж уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Як передбачено у п.89.5 ст.89 ПК України, у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. 
Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або ж відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.
У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.
До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.
У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом.
Згідно з п.89.8 ст.89 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
За змістом п.п.95.1, 95.2 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 ст.95 ПК України передбачено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. 
Рішення контролюючого органу підписується керівником (заступником чи уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Отже, діюче законодавство визначає певну послідовність вжиття заходів податковим органом задля погашення податкового боргу платника податків.
При цьому, первинно податковий орган погашає податковий борг за рахунок готівкових коштів та коштів платника податків, що знаходяться на його банківських рахунках. Підставою для таких дій є рішення суду, прийняте за позовом податкового органу.
У випадку недостатності вказаних коштів податковий орган вправі перейти до погашення суми такого боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі. Для цього податковий орган повинен звернутися до суду із позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.
Обов`язковими умовами, наявність яких в своїй сукупності фактично зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Також, під час розгляду справи податковий орган повинен довести належними і достатніми доказами недостатність грошових коштів платника податків для погашення податкового бору в повному обсязі, а також надати докази суду вжиття заходів для стягнення вказаних коштів.
Так, як встановлено з матеріалів справи, позивачем була винесена податкова вимога від 12.02.2020р. форми «Ю» №325688-52, яка отримана ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» 28.05.2020р.
У подальшому, 25.01.2021р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2205/20 позов ГУ ДПС в Одеській області до ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» про стягнення з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих відповідача, суми заборгованості на суму 3594376,84 грн. - задоволено.
Далі, як вже зазначалося вище, після отримання вказаного рішення суду у справі №420/2205/20, податковий орган звернувся до Банків обслуговуючих ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» щодо списання з розрахункових рахунків податкової заборгованості шляхом направлення інкасових доручень, але отримав повідомлення про повернення інкасових доручень без виконання у зв`язку із відсутністю на рахунках коштів.
В подальшому, відповідно, з метою забезпечення виконання відповідачем у справі обов`язку щодо погашення податкового боргу, все майно ДП було передано у податкову заставу.
При цьому, одночасно слід зазначити про те, що правомірність зазначеної вище податкової вимоги ГУ ДПС в Одеській області від 12.02.2020р. форми «Ю» №325688-52 та, зокрема, рішення ГУ ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 16.12.2019р. були предметом розгляду у справі №420/4462/23. Втім, 05.03.2024р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4462/23 позов ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова ІВПІМ НААН» - залишено без задоволення.
Судове рішення у згаданій вище справі, яке фактично має суттєве (преюдиційне) значення для повного та всебічного розгляду даної справи №420/17303/21, набрало законної сили 05.04.2024р. і жодним із її учасників в апеляційному порядку оскаржено не було.
Доказів повного (або часткового) погашення спірної суми заборгованості апелянтом до цього часу суду 2-ї інстанції не представлено.
Більш того, будь-яких доказів неправильного включення майна до актів опису майна, на яке поширюється право податкової застави, відповідачем також надано не було.
Отже, враховуючи, що відповідачем досі не погашено податковий борг, його стягнення з рахунків відповідача та за рахунок готівки не відбулося через відсутність грошових коштів на рахунках відповідача у банківських установах, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені ГУ ДПС в Одеській області позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та відповідають фактичним обставинам справи.
В частині доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що позивачем були здійснені належним чином всі необхідні заходи, що передують зверненню податкового органу до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Що ж до інших посилань апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001р. №2864-ІІІ, то апеляційний суд з цього приводу зазначає, що ст.1 цього Закону встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25%, господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, визначених у ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.
Дія цього мораторію, яка встановлена у ч.1 цієї статті, не поширюється на застосування примусової реалізації майна (за виключенням об`єктів, що відповідно до закону не підлягають приватизації, а також підприємств, перед якими у держави є підтверджена в установленому порядку заборгованість з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з опалення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню) для погашення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та її дочірніми підприємствами, що здійснювали постачання природного газу на підставі ліцензії. 
Порядок же реалізації майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.2 Закону №2864-ІІІ, для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів, акцій (часток) господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, визначених ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 01.01.2011р., та з перерахування органам ПФУ заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що дія Закону №2864-ІІІ розповсюджується на механізм звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, а не податковим органом.
У контексті наведеного, судова колегія звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.03.2023р. за результатом розгляду справи №440/11471/21 відступив від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.03.2021р. у справі №806/1453/17, від 11.02.2020р. у справі №818/1604/16, від 31.03.2020р. у справі №818/2857/14 та від 19.01.2021р. у справі № 808/3932/15, відповідно до яких у спорах про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, вирішуючи питання погашення податкового боргу, прерогативу над нормами ПК України мають норми Закону №2864-ІІІ, яким встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств.
Так, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі звернення податкового органу з позовом до суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, застосуванню підлягає ПК України, який встановлює механізм і процедуру такого погашення, а норми Закону №2864-ІІІ розповсюджуються на механізм звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, а не податковим органом.
Для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, Верховний Суд зазначив, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перелічені всі постанови Верховного Суду, в яких викладено правову позицію, від якої відступила судова палата у цій справі.
Таким чином, помилковими є твердження апелянта про застосування у розглядуваній справі норм Закону №2864-ІІІ, оскільки до спірних відносин потрібно застосувати норми ПК України, який встановлює механізм і процедуру погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.
При цьому, позивачем дотримано черговості вжиття заходів з погашення податкового боргу, встановленої п.95.1 ст.95 ПК України, у зв`язку з чим, суд першої інстанції, враховуючи наявність у відповідача непогашеного податкового боргу та відсутність позитивного результату від вжитих заходів щодо погашення податкового боргу, дійшов до правильного висновку щодо наявності підстав для надання дозволу на погашення суми податкового борги за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.
Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки вони на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж  Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інститут водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 31.05.2024р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          М.П. Коваль 

                                                                                                    В.О. Скрипченко