ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 червня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 756/14771/21
провадження № 61-17539св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року у складі судді Майбоженко А. М. та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у складі колегії суддів: 
Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
1.                 У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , в якому просив:
-                      визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, інформацію, яка поширена ОСОБА_2 01 липня 2021 року під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради за адресою: місто Київ, 
вул. Хрещатик, 36, а саме: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації як діє радник Київського міського голови з правових питань ОСОБА_1 в садовому товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району здійснює незаконне рейдерське захоплення земель садового товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам садового товариства зброєю»;
-                      зобов`язати  ОСОБА_2 в строк не пізніше п`яти календарних днів з дати набрання судовим рішенням законної сили у даній цивільній справі спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом повідомлення у гучномовець біля будівлі Київської міської ради за адресою: місто Київ, вул. Хрещатик, 36, інформацію наступного змісту: «Мною, ОСОБА_2 01 липня 2021 року під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 було повідомлено інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації як діє радник Київського міського голови з правових питань ОСОБА_1 в садовому товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району здійснює незаконне рейдерське захоплення земель садового товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам садового товариства зброєю». Я, ОСОБА_2 , заявляю, що згідно з рішенням Оболонського районного суду від ____ у справі _____, вказана інформація визнана недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності;
-                      визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права інформацію, яка поширена ОСОБА_2 у інтерв`ю, яке в подальшому стало частиною відео, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_1 на відео-хостингу YouTube каналом ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 та поширеного 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в особистому профілі відповідача « ОСОБА_3 » в соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_8, а саме: «Саме тому, що це замінування чітко спланована акція рейдерів - а саме: 
ОСОБА_1 , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке дії в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись»;
-                      зобов`язати  ОСОБА_2 в строк не пізніше п`яти календарних днів з дати набрання судовим рішенням законної сили у даній цивільній справі спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування на сторінці в соціальній мережі Facebook « ОСОБА_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 відеоспростування наступного змісту: «Мною, ОСОБА_2 21 липня 2021 року було повідомлено неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме: «Саме тому, що це замінування чітко спланована акція рейдерів - а саме ОСОБА_1 , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке дії в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись». Я, ОСОБА_2 , заявляю, що згідно з рішенням Оболонського районного суду від ____ у справі _____, вказана інформація визнана недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності»;
-                      стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.
2.                 Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2021 року біля будівлі Київської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 відбувся мітинг, під час якого ОСОБА_2 були допущені висловлювання, які наносять шкоду честі, гідності та діловій репутації позивача.
3.                 Також 21 липня 2021 року на відео-хостингу YouTube каналом ІНФОРМАЦІЯ_6 було розміщено відео під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7 та фрагмент вказаного відео було в подальшому розміщено в особистому профілі відповідача « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_8. Вказане відео містить недостовірну інформацію стосовно позивача, поширену відповідачем.
4.                 Вказував, що поширена відповідачем інформація відносно нього є недостовірною, негативною інформацією, зазначеною у формі фактичних тверджень, та вказана інформація була поширена для необмеженого кола осіб, а тому, внаслідок порушення його особистих немайнових прав відповідач має як спростувати зазначену недостовірну інформацію, так і понести відповідальність у вигляді відшкодування немайнової (моральної) шкоди.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
5.                 Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року, позов задоволено частково.
6.                 Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_2 01 липня 2021 року під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що «радник Київського міського голови з правових питань ОСОБА_1 в садовому товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району здійснює незаконне рейдерське захоплення земель садового товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам садового товариства зброєю».
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
7.                 Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що інформація, поширена відповідачем на мітингу 01 липня 2021 року біля будівлі Київської міської ради по вул. Хрещатик, 36 в місті Києві відносно позивача, є недостовірною, створює враження про ОСОБА_1 як особу, причетну до протиправних діянь, а відтак є такою, що порушує право позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації.
8.                 Враховуючи поширення ОСОБА_2 недостовірної щодо ОСОБА_1 інформації 01 липня 2021 під час мітингу навпроти будівлі Київської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , а також засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати, станом на момент завдання шкоди - 6 000,00 грн.
9.                 При цьому суд першої інстанції не вбачав підстав для захисту прав позивача шляхом спростування недостовірної інформації, поширеної відносно нього, у спосіб, який ним обраний, оскільки визнання інформації недостовірною є достатньою сатисфакцією для захисту порушених прав позивача. Спосіб, в який позивач пропонує здійснити спростування такої інформації, на думку суду, є неконкретним і таким, що не зможе ефективно відновити порушені права позивача.
10.             Водночас суд дійшов висновку, що поширення ОСОБА_2 інформації під час інтерв`ю, опублікованого 21 липня 2021 на відео-хостингу YouTube каналом ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою «Невідомі замінували Мін?юст / Вистрибнув з вікна та помер / Лікував сина голодом - Надзвичайне LIVE», є оціночними судженнями та підстави для відшкодування моральної шкоди за цей випадок відсутні.
11.             Рішення суду першої інстанції оскаржувалося відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , а тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 апеляційним судом не переглядалося.
12.             Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про те, що поширена під час мітингу інформація є особистим судженням мітингуючих і стосується заяви про злочин, поданої до органу, який наділений повноваженнями перевіряти цю інформацію на достовірність, а тому не може свідчити про поширення відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки поширена відповідачем інформація містила місце вчинення злочину (СТ «Рябина»), характер дій особи, яким надано трактування, за змістом яких можна запідозрити участь ОСОБА_1 у кримінально-караних діяннях, що у розумінні статті 30 Закону України «Про інформацію» не є оціночними судженнями, оскільки містить фактичні дані про діяльність позивача та надає змогу перевірити висловлювання на предмет їх відповідної дійсності.
13.             Також апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не є публічною особою, а тому відсутні підстави розширювати межі його допустимої критики в очах громадськості, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він 01 липня 2021 року на мітингу біля будівлі Київської міської ради діяв від імені всіх членів товариства, як Голова правління СТ «Рябина».
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
14.             У грудні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року.
15.             Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
16.             Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17.             У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
18.             Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 761/28992/15-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 725/5585/16-ц, від 20 травня 2020 року у справі 
№ 758/12586/15, 17 березня 2021 рок у справі № 761/38583/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
19.             Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: суди першої та апеляційної інстанції не дослідили зібрані у справі докази; необґрунтовано відхилили клопотання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.             Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, зокрема, щодо наявності у відповідача статусу Голови правління СТ «Рябина»; наявності відкритого кримінального провадження за заявою Голови правління СТ «Рябина» відносно позивача ОСОБА_1 ; публічності особи позивача; не врахували, що метою мітингу та поширення інформації було інформування та привернення уваги керівництва КМДА до письмового звернення СТ «Рябина» відносно ОСОБА_1 , а поширена інформація є оціночним судженням.
21.             Вважає, що апеляційний суд безпідставно ототожнив «рейдерство» з певним складом злочину, що у подальшому призвело до помилкового віднесення інформації до фактичних тверджень, а відтак і до неправильного тлумачення Закону України «Про інформацію». Апеляційний суд припустився неправильного застосування практики Європейського суду з прав людини по відношенню до фрази «здійснює незаконне рейдерське захоплення».
22.             Також висловлювання «погрожує журналістам» - не містить посилань на осіб журналістів, чіткий характер дій особи, місце вчинення, що у свою чергу унеможливлює здійснення перевірки такої інформації, а отже це є вираженням суб`єктивної думки.
23.             Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, дійшов помилкового висновку, що поширена інформація відповідає усім критеріям складу юридичного правопорушення.
24.             Суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували, що відповідач на мітингу діяв як представник СТ «Рябина» - Голова правління, а не як фізична особа. Суд першої інстанції проявив надмірний формалізм та не задовольнив клопотання відповідача про повернення на стадію попереднього слухання, відмовив у задоволенні клопотань про надання доказів, у тому числі протоколу №10 зборів Правління СТ «Рябина» від 26 червня 2021 року, яким відповідача було уповноважено на проведення мітингу від імені товариства, чим фактично позбавив відповідача права на захист.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
25.             У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Забара Б. І. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на те, що вони ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з урахуванням необхідних висновків Верховного Суду, є законними і обґрунтованими, і доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.             01 липня 2021 року біля будівлі Київської міської ради за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, відбувся мітинг, під час якого ОСОБА_2 публічно, за допомогою гучномовця, поширено інформацію наступного змісту: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації, як діє радник Київського міського голови з правових питань ОСОБА_1 в садовому товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району - здійснює незаконне рейдерське захоплення земель садового товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам садового товариства зброєю».
27.             Окрім того, 21 липня 2021 року на відео-хостингу YouTube каналом ІНФОРМАЦІЯ_6 було розміщено відео під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9».
28.             Запис вказаного відео було розміщено у відкритому доступі в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Звітом № 362/2021-3В від 17 вересня 2021 року за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, виготовленого Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес» (далі - Центр компетенції УЦПНА).
29.             Фрагмент даного відео було розміщено у відкритому доступі в особистому профілі ОСОБА_2 « ОСОБА_3 » в соціальній мережі Facebook за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується Звітом №361/2021-ЗВ від 17 вересня 2021 року за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, виготовленого Центром компетенції УЦПНА.
30.             Так, у вказаному відео, серед іншого, міститься інтерв`ю ОСОБА_2 наступного змісту: «Сьогодні у нас в комісії по офісу протидії рейдерству мала засідати комісія на 10:30 з приводу незаконних дій державного реєстратора ОСОБА_4 , який працює в ЦНАПі Чабанівської селищної ради, який в незаконний спосіб на підставі підробленого протоколу, до якого внесли завідомо неправдиві дані, фактично вчинив реєстраційну дію та позбавив садове товариство з двохсот сімей, фактично позбавив управління, органів управління. На підставі цього протоколу до управління судового товариства зайшли рейдери, які на протязі чотирьох місяців уже вчиняють рейдерське захоплення судового товариства і якраз піротехнічна служба приїхала до Мін`юсту - офісу протидії рейдерству саме в той момент, коли ми мали заходити на це засідання, тому я вважаю, що це замінування це чітко спланова акція рейдерів - а саме ОСОБА_1 , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись».
31.             Представником позивача до пред`явлення позову до суду було скеровано ряд адвокатських запитів для перевірки дійсності тверджень відповідача щодо позивача, озвучених ним в ході, зокрема, мітингу, на які було надано відповіді.
32.             Так, з відповіді Обухівської окружної прокуратури Київської області 
від 16 липня 2021 року №56-17-21 вбачається, що станом на 16 липня 2021 року прокурорами Обухівської окружної прокуратури Київської області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях за підозрою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України; не затверджувалися та до суду не направлялися обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України.
33.             Листом від 16 липня 2021 року №24/З-590аз Головне слідче управління Національної поліції України повідомило представника позивача, що кримінальні провадження за підозрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України Головним слідчим управлінням Національної поліції України не розслідуються.
34.             З відповіді ГУ Національної поліції в Київській області від 16 липня 2021 року вбачається, що відповідно до даних ЄРДР та системи АРМОР щодо громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , будь-яка інформація відсутня.
35.             Відповідно до відповіді Обухівського районного суду Київської області 
від 16 липня 2021 року обвинувальні акти щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України до Обухівського районного суду Київської області не надходили і не розглядалися.
36.             Згідно з листом Офісу Генерального прокурора від 20 липня 2021 року, станом на 15 липня 2021 року кримінальні провадження, в яких містяться дані про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за статтями 206, 
206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України до кримінальної відповідальності як підозрюваного, не встановлені.
37.             Листом від 19 липня 2021 року Обухівське РУП ГУНП в Київській області повідомило, що слідчими вказаного управління станом на 19 липня 2021 року не здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 206, 206-2, 345-1,121,122,125,126,129 КК України.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
38.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
39.             Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
40.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
41.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
42.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
43.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
44.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
45.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
46.             Розглянувши справу в межах доводів касаційної скарги, суд дійшов висновку, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постанова апеляційного суду відповідають.
47.             Оскільки рішення суду першої інстанції переглядалось в суді апеляційної інстанції лише в частині задоволених позовних вимог (визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_2 01 липня 2021 року під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради, та стягнення відшкодування моральної шкоди, тому суд касаційної інстанції також переглядає рішення суду тільки в цій частині відповідно до вимог статті 400 ЦПК України.
48.             Стаття 28 Конституції України кожній особі гарантує право на повагу до її гідності, а за частиною четвертою статті 32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
49.             Тож право на захист честі, гідності і ділової репутації - один з основних способів захисту Конституційних прав людини на недоторканність особистого життя. Кожен має право захищати честь, гідність і ділову репутацію в суді, крім того Конституція України передбачає судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе або членів своєї сім`ї.
50.             Також відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
51.             Здійснення передбачених статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зокрема, свободи дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів), пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
52.             Тобто праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
53.             Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
54.             За приписами статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
55.             Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
56.             За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
57.             Інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону України «Про інформацію»).
58.             Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
59.             Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.
60.             Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
61.             Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
62.             Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
63.             У справі, яка переглядається, установлено, що відповідач при проведенні мітингу висловлював наступні твердження щодо позивача: «здійснює незаконне рейдерське захоплення земель садового товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання», «б`є відверто активістів», «погрожує членам садового товариства зброєю».
64.             Відповідачем поширено вищевказану інформацію за наслідками наявних конфліктних взаємовідносин в СТ «Рябина», що знаходиться в Обухівському районі Київської області.
65.             Проаналізувавши зміст висловлювань, які є предметом розгляду в цій справі, колегія суддів Верховного Суду вважає, що в таких висловлюваннях міститься інформація про причетність позивача до вчинення кримінальних правопорушень (зокрема, щодо організації рейдерського захвату, погроз журналістам, членам садового товариства), яку можна перевірити на предмет її дійсності.
66.             При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що згідно з висновком експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз від 18 жовтня 2021 року №056/249, який було надано стороною позивача, висловлювання: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації як діє радник Київського міського голови з правових питань ОСОБА_1 в садовому товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району здійснює незаконне рейдерське захоплення земель садового товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам садового товариства зброєю» виражене у формі фактологічних тверджень.
67.             Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
68.             Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
69.             Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
70.             При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (рішення ЄСПЛ в справі «Дактарас проти Литви» 
від 24 листопада 2000 року).
71.             В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дійсності поширеної відповідачем інформації про причетність позивача до вчинення кримінальних правопорушень, внаслідок чого існують підстави вважати що вона може бути недостовірною, негативною і такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача, оскільки призводить до формування у суспільства негативного враження про нього і створює уявлення про те, що він причетний до протиправних дій.
72.             Отже, поширена відповідачем інформація містила місце вчинення злочину (СТ «Рябина»), характер дій особи, яким надано трактування, за змістом яких можна запідозрити участь ОСОБА_1 у кримінально-караних діяннях, що у розумінні статті 30 Закону України «Про інформацію» не є оціночними судженнями, оскільки містить фактичні дані про діяльність позивача та надають змогу перевірити висловлювання на предмет їх відповідної дійсності.
73.             Виходячи з вищевикладеного, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що інформація, поширена відповідачем на мітингу 01 липня 2021 року біля будівлі Київської міської ради є недостовірною, створює враження про позивача як особу, причетну до протиправних діянь, а відтак є такою, що порушує право позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації.
74.             Водночас судами попередніх інстанцій відповідно до Положення про радників на громадських засадах у виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 березня 2017 року №277, у редакції розпорядження цього ж органу від 10 січня 2019 року №31, встановлено, що радники призначаються із числа досвідчених осіб, які за своєю професійною або громадською діяльністю заслужили авторитет та суспільне визнання, досягли професійних успіхів у відповідній сфері діяльності та безпосередньо підпорядковуються Київському міському голові зокрема. Крім того, робота на посаді радника здійснюється на громадських засадах, не є державною службою/службою в органах місцевого самоврядування.
75.             З огляду на вказане суди попередніх інстанцій правильно вважали, що ОСОБА_1 не є публічною особою та відсутні підстави розширювати межі його допустимої критики в очах громадськості.
76.             Вказане відповідачем не спростовано і доводи касаційної скарги в цій частині висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
77.             Разом з тим, суд враховує, що 07 листопада 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення в справі EGILL EINARSSON v. ICELAND, яке набуло статусу остаточного 07 лютого 2018 року, ключові висновки у якій сформульовані в контексті з`ясування того, чим за своєю суттю є звинувачення у вчиненні злочину: оціночним судженням чи твердженням про факт, схиляючись до того, що навіть припустивши теоретичну можливість визначення звинувачення у вчиненні злочину як оціночного судження, воно має мати фактологічну підставу, накшталт вироку, яким засуджено особу.
78.             Також у цьому рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що навіть спірні публічні особи, які викликали гарячі дебати своєю поведінкою та публічними коментарями, не повинні терпіти, коли їх публічно звинувачують у насильницьких злочинних діяннях, якщо такі заяви не підтверджуються фактами.
79.             Результат аналізу наведеного свідчить про те, що навіть ті особи, які залучені до політичних баталій, повинні виявляти принаймні мінімальний рівень стриманості та пристойності. Незважаючи на градус критики, вона є допустимою, допоки базується на фактах, а не на безпідставних обвинуваченнях.
80.             Отже, у випадку, коли щодо особи публічно висловлено заяву, яка містить пряме або опосередковане звинувачення у вчиненні злочину, що не підтверджено перевіреними фактами, це тягне за собою порушення статті 8 Конвенції.
81.             Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 754/6964/21 (провадження № 61-12816св23).
82.             Також апеляційний суд вмотивовано відхилив доводи відповідача про те, що у мітингу приймали участь й інші члени СТ «Рябина», які тримали плакати і також висловлювали свої усні звернення до міського голови, а він, саме як Голова Правління, тримав гучномовець та оголошував думку та позицію членів СТ «Рябина» щодо незаконних дій позивача відносно СТ «Рябина». 
83.             Судом враховано, що наданий відповідачем на підтвердження своїх доводів протокол № 12 Правління СТ «Рябина» від 02 квітня 2023 року, згідно з яким Правління ухвалило визнати дії Голови правління товариства щодо проведення мітингу біля будівлі КМДА 01 липня 2021 року такими, що були проведені колективом товариства на виконання рішення правління товариства, оформленого протоколом №10 зборів Правління СТ «Рябина» від 26 червня 2021 року та повністю відповідають його інтересам, приймався вже після звернення 
ОСОБА_1 до суду з цим позовом, а протокол №10 зборів Правління СТ «Рябина» від 26 червня 2021 року, на який посилається відповідач щодо уповноваження його СТ «Рябина» на проведення мітингу від імені товариства, в матеріалах справи відсутній.
84.             Крім того, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій правильно керувалися тим, що внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації на мітингу 01 липня 2021 року біля будівлі Київської міської ради по вул. Хрещатик, 36 в місті Києві позивачу заподіяно моральної шкоди, яка виразилася у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, а тому, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України.
85.             Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 761/28992/15-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 725/5585/16-ц, від 20 травня 2020 року у справі № 758/12586/15, 17 березня 2021 рок у справі № 761/38583/19, на які посилався заявник у касаційних скаргах.
86.             З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до неправильного тлумачення заявником вищенаведених правових норм і необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це входить до його повноважень.
87.             Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження 
№ 14-446цс18).
88.             Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. 
89.             Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, на які суд апеляційної інстанції надав вичерпну та обґрунтовану відповідь.
90.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.
91.             Виходячи з меж доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.                 Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.                 Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року в частині задоволення позовних вимог та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович