УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 травня 2024 року
м. Київ
справа № 2608/12509/12
провадження № 51-2296 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 листопада 2023 року про повернення його заяви про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами,
встановив:
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року залишено без руху заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2023 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами, у зв`язку з неусуненням недоліків заяви, яку було залишено без руху. 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд його заяви у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано повернув його заяву про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами, пославшись при цьому на положення ч. 2 ст. 462 КПК України, оскільки зазначені в заяві обставини та їх обґрунтування підтверджують наявність нововиявлених обставин. На думку засудженого, питання щодо належності або неналежності доказів, викладених у його заяві про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, повинно вирішуватися під час розгляду кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні.
Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
За змістом статей 459 - 467 КПК України, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. 
Разом з цим, як слідує із рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» (заява № 69529/01, пункти 27-28) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (заява № 19960/04, пункт 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
За змістом ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, які визначають порядок залишення апеляційної скарги без руху або її повернення.
За приписами п. 3 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається судове рішення про перегляд якого за вказаними обставинами подається заява.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали,  ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами, яку ухвалою від 23 жовтня 2023 року було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам п. 3 ч. 2 ст. 462 КПК України, оскільки засуджений порушував питання про перегляд як вироку місцевого суду, так і ухвали суду апеляційної інстанції. 
Враховуючи те, що заява ОСОБА_4 містила вимогу про перегляд судових рішень першої та апеляційної інстанцій, суд звертав увагу засудженого на положення ч. 1 ст. 463 КПК України, згідно яких заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Окрім цього, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_4 у своїй заяві не зазначив обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду і особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду та обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, чим допустив порушення вимог п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши порушення вимог п. п. 3, 4, 5, ч. 2 ст. 462 КПК України, залишив заяву засудженого без руху на підставі ч. 1 ст. 429, ч. 3 ст. 464 цього Кодексу, надавши останньому строк для усунення вказаних недоліків.
На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року, ОСОБА_4 направив уточнену заяву, яку ухвалою від 24 листопада 2023 року, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України повернуто останньому, оскільки він не усунув недоліків заяви, залишеної без руху.
Повертаючи заяву  ОСОБА_4 апеляційний суд обґрунтовано вказав, що засуджений знову не враховує положення ч. 1 ст. 463 КПК України, відповідно до яких заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин та повторно порушує питання про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року і ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року, чим допустив порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 462 цього Кодексу. 
На переконання Верховного Суду, з урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_4 , на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що засуджений не усунув недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.
Вагомих аргументів, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, у касаційній скарзі не наведено та Судом не встановлено. 
З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, Верховний Суд вважає, що з касаційної скарги ОСОБА_4 та доданих до неї документів не вбачається підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд  
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 листопада 2023 року про повернення його заяви про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3