Справа № 447/466/23                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П. 
Провадження № 22-ц/811/3112/23                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю. 
з участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 20 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2023 року ОСОБА_1  та ОСОБА_2  звернулися до суду з позовом до Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконними й скасування рішень та зобов`язання вчинити дії.
В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що розпорядженням голови Миколаївської РДА Львівської області від 10 лютого 2009 року № 74 їм надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 15 січня 2009 року їхніх батьків позбавлено батьківських прав щодо них, у зв`язку з чим їх влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю до родини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Їхнє місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 разом з їхніми дядьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зазначають, що вони не є власниками будинку АДРЕСА_2 та не є спадкоємцями цього нерухомого майна, не мають на праві власності іншого житла, а повернення до даного помешкання є неможливим, оскільки житловий будинок не є приватизованим і в ньому проживають інші особи чоловічої статі. Вказують, що є особами з числа дітей, які позбавлені батьківського піклування, що потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим зверталися до Розвадіської сільської ради Стрийського району Львівської області із заявами про взяття на квартирний облік з доданими до них необхідними документами. Рішеннями виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09 вересня 2022 року № 63 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 » та № 64 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_2 » їм відмовлено у взятті на квартирний облік. Вважають, що вищезазначені рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло, а громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Покликаються на те, що діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи з їх числа, які до влаштування в прийомні сім`ї, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання в них таких дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов або, за їхнім бажанням, – грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Крім того, це право не втрачається і після досягнення 23 років, за умови перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов на момент досягнення 23-річного віку. Звертають увагу, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати). 
З наведених підстав просять:
-визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09 вересня 2022 року № 63 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 »;
-визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09 вересня 2022 року № 64 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_2 »;
-зобов`язати виконавчий комітет Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області зарахувати осіб з числа дітей позбавлених батьківського піклування,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при виконавчому комітеті Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області. 
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09.09.2022 №63 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09.09.2022 № 64 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_2 ».
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.
Стягнуто з Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржила Розвадівська сільська рада Стрийського району Львівської області,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування в прийомну сім`ю жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом всього часу перебування їх в прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що розпорядженням голови Миколаївської РДА Львівської області № 91 від 25 лютого 2009 року ОСОБА_7 призначено опікуном над житловою часткою дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким належить право користування будинком АДРЕСА_2 , в якому вони зареєстровані. Житловий  будинок АДРЕСА_2  знаходиться в задовільному стані і є придатним для  проживання у ньому. На думку апелянта відсутні підстави для визнання позивачів потребуючими поліпшення житлових умов, оскільки у вищезазначеному житловому будинку на даний час фактично проживає лише ОСОБА_5 , а житловий будинок відповідає житловим нормам, встановленим законодавством України для проживання трьох осіб. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені позивачами рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09.09.2022 не містять правового обґрунтування правомірності їх прийняття, оскільки відповідач в рішеннях не конкретизував правову підставу відмови позивачам в у зарахуванні їх на квартирний облік, а зіслався на загальні норми статті 34 Житлового кодексу України та пункт 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, а тому такі рішення слід визнати незаконними та скасувати їх.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.08.2001 Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25.07.2002 виконкомом Веринської сільської ради Миколаївського району Львівської області.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 02.04.2009 встановлено факт, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 є однією і тією ж особою, встановлено факт родинних відносин як між матір`ю та дітьми, а саме визнано, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 15.01.2009, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя с. Верин, Миколаївського району Львівської області та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительку с. Підгородці, Сколівського району Львівської області позбавлено батьківських прав щодо дочок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 02.11.2010 Веринською сільською радою Миколаївського району Львівської області.
Розпорядженням голови Миколаївської РДА Львівської області від 10.02.2009 № 74 дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.
Розпорядженням голови Сколівської РДА Львівської області від 28 липня 2011 року № 365 створено прийомну сім`ю на базі родини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , влаштовано з 01.08.2011 на спільне проживання та виховання в прийомну сім`ю дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Відповідно до довідок №220 та №221 про склад сім`ї, виданих 18.07.2022 старостою старостинського округу № 1 села Верин виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Гринів І., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , разом дядьком, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та дядьком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 
ОСОБА_1 станом на 01.06.2022 навчалася в Мукачівському державному університеті на третьому курсі денної форми навчання педагогічного факультету за спеціальністю «Дошкільна освіта», що стверджується копією довідки № 47 Мукачівського державного університету від 01.06.2022 № 628, ОСОБА_2 станом на 03.06.2022 навчалася у державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище торгівлі та сфери послуг» за професією «перукар (перукар-модельєр), візажист», що стверджується копією довідки державного навчального закладу «Львівське вище професійне училище торгівлі та сфери послуг» від 03.06.2022 № 194.
Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 320833604 від 23.01.2023 та № 320833919 від 23.01.2023, сформованих адміністратором виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області ОСОБА_11 відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – відсутні.
З матеріалів справи вбачається, що прийомні батьки позивачів вживали всіх можливих залжених від них заходів для вирішення питання про зарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартирний облік з метою забезпечення їх в подальшому житлом, впродовж тривалого часу зверталися до Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, до Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області та Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, до Уповноваженого з дотримання прав дитини та сім`ї, до голови Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області з проханням вирішити питання зарахування дітей - сиріт, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на квартирний облік, забезпечити контроль за додержанням законодавства щодо захисту житлових прав осіб з числа дітей – сиріт, дітей, позбавлених батківського піклування, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх прийомні батьки неодноразово зверталися із заявою до Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області із заявою про зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
19.08.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до Розвадівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області в особі органу опіки та піклування заяву про вжиття заходів по взяттю їх на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, копію заяви скеровано Службі у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації.
01.04.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно подано до Розвадівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області в особі органу опіки та піклування заяву про вжиття заходів по взяттю їх на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
02.09.2021 ОСОБА_3 подав заяву на ім`я голови Розвадівської сільської ради ОСОБА_14 щодо вжиття заходів по взяттю дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
27.10.2021 ОСОБА_3 подав заяву на ім`я голови Розвадівської сільської ради ОСОБА_14 , в якій просив на найближчому засіданні виконавчого комітету Розвадівської сільської ради прийняти рішення про взяття дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при виконавчому комітеті Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, копію вказаної заяви було скеровано Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини.
19.05.2022 ОСОБА_4 подала заяву на ім`я голови Розвадівської сільської ради ОСОБА_14 , в якій просила на найближчому засіданні виконавчого комітету Розвадівської сільської ради прийняти рішення про взяття дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при виконавчому комітеті Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області.
09.09.2022 виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області прийнято оскаржуване ОСОБА_1 рішення № 63 «Про відмову у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті Розвадівської сільської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитині, позбавленій батьківського піклування; місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю підстав, зазначених у статті 34 Житлового кодексу України, пункті 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470.»
09.09.2022 виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області прийнято оскаржуване ОСОБА_2 рішення № 64 «Про відмову у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті Розвадівської сільської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитині, позбавленій батьківського піклування; місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю підстав, зазначених у статті 34 Житлового кодексу України, пункті 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470.»
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 52 Конституції України, утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу.
Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 3 Конвенції держави-часниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.
Аналогічні зобов`язання України передбачені і у основних міжнародно-правових актах.
В Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, закріплено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Однією з найвищою соціальною цінністю держави є соціальний захист дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.
Конституцією України на державу покладається обов`язок утримання та виховання таких дітей. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.
Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», який набув чинності 13 січня 2005 року і є складовою законодавства про охорону дитинства.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.
Діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.
Держава гарантує матеріальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, у дитячих будинках сімейного типу і прийомних сім`ях у порядку, встановленому законодавством України.
Стаття 25 Закону України «Про охорону дитинства» визначає соціальний захист дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. При цьому, дана норма регулює такий захист виходячи і з того чи мала така дитини сирота та дитина, позбавлена батьківського піклування, впорядковане майно чи не мала такого житла до передачі під опіку чи піклування, або вселення такої дитини у приміщення, що зберігалося за ним, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там дитини.
Статтею 8 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.
Юридичне визначення соціальної категорії особи із числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, дає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», де особи із числі сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування;
Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України.
Відповідно до ст. 47, 48, 52 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статей 47, 48, 52 Конституції України, ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 33 «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у їх взаємозв`язку на державу покладено позитивний обов`язок забезпечити осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, посилений соціальний захист. Позитивний обов`язок держави у цьому разі, по суті, вимагає від неї вжити заходів підтримчої дії з огляду на те, що йдеться про обов`язок захисту державою однієї з найуразливіших верств населення, яка того потребує.
Отже, держава взяла на себе позитивний обов`язок забезпечувати осіб з числа дітей-сиріт соціальним житлом, або ж - виплатити грошову компенсацію, якщо особа виявила саме таке бажання. Умовою для використання особою такого права, наданого державою та закріпленого у законі, є перебування у встановленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або соціальному квартирному обліку, на момент досягнення 23-річного віку.
Облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл і надання житлових приміщень здійснюється згідно з Житловим Кодексом України та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професійний спілок від 11 грудня 1984 року № 470 і належить виключно до компетенції органів місцевої влади, на які відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» покладено повноваження щодо обліку громадян, які згідно з чинним законодавством потребують поліпшення житлових умов, розподілу на надання відповідно до чинного законодавства житла, що належить до комунальної власності.
Статтею 16 ЖК України встановлено компетенцію виконавчих комітетів селищних, сільських рад у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, а саме: виконавчі комітети селищних, сільських рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території відповідної ради: 1) здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); 3) здійснюють управління житловим фондом ради (частина перша статті 18); 4) здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39); 5) приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду (стаття 52);7) видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина перша статті 58); 8) здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам (стаття 154); 9) подають громадянам допомогу в проведенні ремонту жилих приміщень (стаття 178). Виконавчі комітети селищних, сільських рад вирішують й інші питання в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, віднесені до їх відання законодавством України.
Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують відповідно до статті 5 цього Закону: вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.
Згідно вимог статті 25 Закону України «Про охорону дитинства», діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї не мали впорядкованого житла або вселення їх в приміщення, яке зберігалося за ними, неможливе, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за останнім місцем проживання в порядку, встановленому законодавством України.
Статтею 34 ЖК України визначено категорії громадян, які визнаються потребуючими поліпшення житлових умов.
Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України (частина 2 статті 34 ЖК України).
Так, відповідно до п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР І Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 (надалі по тексту ріщення - Правила обліку громадян) на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.
Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:
1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;
2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;
3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;
4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;
5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;
6) які проживають у гуртожитках;
7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі, старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);
8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 11 - 14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. (частина 3 статті 34 ЖК України).
Відповідно до п. 8 Правил обліку громадян, квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстнації виходив з того, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09.09.2022 не містить правового обґрунтування правомірності їх прийняття, оскільки відповідач в своїх рішеннях не конкретизував певну правову підставу відмови позивачам в у взятті їх на квартирний облік, а послався на загальні норми статті 34 Житлового кодексу України та пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, а тому такі рішення слід визнати незаконним та слід їх скасувати.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає неправомірною відмову виконкому Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області у зарахуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартирний облік у виконкомі сільської ради.
Так, відповідно до п. п.7 пункту 13 Правил обліку громадян, потребуючими в покращенні житлових умов визнаються особи, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі, старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).
Судом першої інстанції встановлено, що позивачі не є власниками житлового будинку АДРЕСА_2 , та не є його спадкоємцями, право власності на цей будинок ні за ким не зареєстровано, технічна документація та технічний паспорт на будинок відсутні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишились зареєстрованими у цьому житловому будинку, а відтак мають право на користування цим будинком. 
Також встановлено, що крім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у ньому зареєстровані та мають право на користування дядько, ОСОБА_5 та дядько, ОСОБА_6 , що становлять дві різні сім`ї.
Судом першої інстанції досліджувалися долучені до матеріалів справи Акти обстеження житлових умов житлового будинку в АДРЕСА_2 , у яких містится суперечлива одна одній інформація щодо кількості житлових кімнат у будинку, щодо наявності у будинку кухні. 
Для усунення цих розбіжностей на вимогу суду апеляційної інстанції комісією відповідача проведено обстеження житлового будинку, склаено Акт обстеження житлових умов житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 від 27 травня 2024 року, який долучено до матеріалів справи судом апеляційної інстанції, з якого вбачається, що загальна площа житлового будинку становить 75.2 кв.м, з яких житлова - 51.4 кв.м, житловий будинок складається з трьох житлових кімнат, площі яких 11.9 кв.м, 19.3 кв.м, 20.2 кв.м., 2-х коридорів площею 8.6 кв.м та 9.2 кв.м, кладової площею 6.0 кв.м, у кімнаті площею 11.9 кв.м ОСОБА_5 встановив газову плиту і використовує дану кімнату, як кухню.
Проаналізувавши складений вищезазначений акт, за відсутності технічного паспорту та технічної документації на житловий будинок, які б містили інформацію щодо кількості житлових кімнат та наявності кухні у житловому будинку, колегія суддів вважає, що висновок комісії про те, що житловий будинок складається з трьох житлових кімнат, є лише припущенням комісії, оскільки ця ж комісія в акті обстеження зазначила, що одна із цих трьох кімнат використовується під кухню, так як у ній встановлено газову плиту. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що житловий будинок складається саме з двох житлових кімнат та кухні площею 11.9 кв.м.
З врахуванням встановлених судом апеляційної інстанції тих обставин, що житловий будинок складається саме з двох житлових кімнат та кухні, у житловому будинку зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є членами різних сімей, з огляду на те, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються особи, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сімей, незалежно від родинних відносин, враховуючи кількість сімей та кількість кімнат, яких є лише дві, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є такими , що потребують поліпшення житлових умов, а відтак відмова виконкому Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області в зарахуванні їх на квартирний облік є незаконною.
Однак, дані обставини залишилися поза увагою виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області при прийнятті оскаржуваних рішень, які у зв`язку з незаконною відмовою в зарахуванні позивачів на квартирний облік підлягають визнанню незаконними та скасуванню. 
В силу положень ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Вищенаведене підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про незаконність оскаржуваних рішень: рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09 вересня 2022 року № 63 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 » та рішення виконавчого комітету Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09 вересня 2022 року № 64 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_2 », що є підставою для їх скасування.
Оскільки дядько позивачів, ОСОБА_6 , у житловому будинку АДРЕСА_2 зареєстрований, таким, що втратив право на користування цим житловим будинком в судовому порядку не визнавався, а відтак має право на користування цим будинком, а відтак доводи апелянта про те, що дядько позивачів, ОСОБА_6 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_2 , не спростовують висновків про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потребують поліпшення житлових умов. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 20 вересня 2023 року– залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 11.06.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк