П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  289/190/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Кириленко О.О.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
23 квітня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року (ухвалене в м. Радомишль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Стадченка Андрія Костянтиновича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Стадченка Андрія Костянтиновича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови.
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.03.2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
17 квітня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 квітня 2024 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 03.01.2024 до ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшли матеріали від заступника начальника УПП у місті Києві ДПП НПУ по факту ДТП, яка сталась 16.12.2023 у місті Києві на вул. Кільцева дорога, 12, за участі автомобіля «МАЗ», номерний знак НОМЕР_1 . У листі заступник начальника зазначив, що до причетності до ДТП об`єктивно підозрюється автомобіль «Volkswagen Caddу», номерний знак НОМЕР_2 . До того ж, ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області заступник начальника просив вжити заходи щодо встановлення водія та вжити заходів щодо огляду, фіксації транспортного засобу і у разі наявності підстав, складання відносно водія протоколів про адміністративне правопорушення за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП з подальшим направленням матеріалів справи до суду для розгляду.
Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу транспортний засіб «Volkswagen Caddу», номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 
10.01.2024 інспектором СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Таценком В.В. було відібрано пояснення у позивача ОСОБА_1 , який зазначив, що 16.12.2023 близько 17:30 год. керував власним автомобілем марки «Volkswagen Caddу», номерний знак НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Кільцева дорога, буд. 12 скоїв зіткнення з автобусом «МАЗ», номерний знак якого не пам`ятає, після чого залишив місце ДТП (а.с. 38). На підставі наданих ОСОБА_1 пояснень працівниками поліції відносно нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч. 3 ст. 126 КУпАП, та в графі вказаних протоколів «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» останній зазначив, що згоден та керував транспортним засобом.
Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.01.2024 серії БАД №954659, 16.12.2023 о 17:30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Caddu», номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами від 26.06.2023 та не пред`явив чинний страховий поліс страхування транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.1 а, 2.1. г ПДР. За дане правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на підставі ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Також в зазначеній постанові вказано, що до неї додаються відео портативного відеореєстратора.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернуся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем надано суду матеріали відеозйомки, на яких зафіксовано подію, про яку йдеться в оскаржуваній постанові.
Як вбачається з матеріалів відеозапису, останній містить інформацію про вчинене правопорушення.
Водночас, з наданого відповідачем відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів відносно нього будь-яких заперечень та зауважень не висловив по суті вчинених правопорушень.
Пунктом 8 розділу ІХ Інструкції № 1395 від 07.11.2015 передбачено, що якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.
Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.
При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.
У випадку встановлення факту проживання власника транспортного засобу на території, яку обслуговує інший підрозділ поліції, матеріали надсилаються за територіальністю.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що працівниками поліції ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснено розшук особи, що зникла з місця ДТП, яка відбулась 16.12.2023 в м. Києві, та встановлено, що це ОСОБА_1 , який підтвердив зазначені вище обставини в своїх письмових поясненнях, доводи апелянта щодо того, що поліцейський ОСОБА_2 не зупиняв його в АДРЕСА_1 , є безпідставними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу що згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі 3278/2678/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постановою Житомирського апеляційного суду від 19.02.2024 поновлено строк на оскарження зазначеної постанови та залишено її без змін.
Згідно з абз. 2 ст. 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Згідно з абз. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.
Враховуючи вказане, станом на 16.12.2023 так і на 10.01.2024 постанова Житомирського районного суду Житомирської області від 26.06.2023 набрала законної сили. Тобто, станом на 16.12.2023 так і на 10.01.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.
При цьому, позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності станом на 16.12.2023 страхового полісу (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вказує на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.
Беручи до уваги вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем надано достатню кількість доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог ПДР, а тому, постанова серії БАД №954659 від 10.01.2024 є правомірною, та, відповідно відсутні підстави для її скасування.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена. 

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Біла Л.М.    Матохнюк Д.Б.