Справа №357/8510/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/6692/2024

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року                                                                                                місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді               Журби С.О., 
суддів                                    Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Павлової В.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,
В С Т А Н О В И В:
 
В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
В обґрунтування позову зазначила, що 13 серпня 2020 року між нею та Акціонерним товариством «Перший міжнародний український банк» було укладено Заяву №2001659117901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб про встановлення поточного рахунку № НОМЕР_1 та надання кредитної карти. Згідно з Заявою №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО від 13 серпня 2020 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 43 200 грн строком на 12 місяців, також вказано, що зі спливом вказаного строку дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із Сторін або підстав про його скорочення в порядку, визначеному ДКБО, розмір процентної ставки 47,88% річних. Позивач вказує, що «Договір» укладено з порушенням вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», в частині недотримання істотних умов, які обов`язкові для кредитних договорів, чим були порушені її права як споживача фінансових послуг, зокрема умови цього договору не містять відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, а графік повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту, який є його невід`ємною частиною, не було укладено взагалі. Також позивач звертає увагу, що в Заяві №2001659117901 від 13.08.2020 року не зазначено умови обслуговування в разі збільшення кредитного ліміту, а також вона не укладала жодної додаткової угоди про збільшення кредитного ліміту, тобто дані дії були вчинені в односторонньому порядку, що порушує чинне законодавство. За відсутності додаткових угод про збільшення кредитного ліміту, за відсутності даних про виникнення несанкціонованого овердрафту, за відсутності розрахунку заборгованості за Заявою №2001659117901 від 13.08.2020 року неможливо встановити розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Позивач вважає, що кредитний договір є нікчемним. У Заяві №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО від 13 серпня 2020 року вказано, що зі спливом вказаного строку дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк. Тобто даним документом передбачено автоматичну пролонгацію договору, а саме дію Кредитного ліміту встановленого в розмірі 43 200 грн. Відповідно до п. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Також позивач вказує, що умова щодо автоматичної пролонгації дії Кредитного ліміту, зазначеного в Заяві №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО від 13 серпня 2020 року є несправедливою та недійсною. Позивач також наголошує, що ще одним моментом порушення прав позичальника було встановлення кредитного ліміту в розмірі 63 200 грн, а зміна умов договору в односторонньому порядку тягне за собою застосування наслідків нікчемності.
На  підставі наведеного, просила суд:
застосувати наслідки нікчемності до додаткових угод про збільшення кредитного ліміту за Заявою №2001659117901 від 13.08.2020 року; визнати недійсною умову договору щодо автоматичної пролонгації строку дії Заяви №2001659117901 від 13.08.2020 року;  
зобов`язати Акціонерне товариство «Перший міжнародний український банк» вчинити перерахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 з моменту порушення прав позичальника шляхом реституції; 
стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач  направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання 06.06.2024 року сторони по справі не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду  не надали. 
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 13 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Перший міжнародний український банк» було укладено Заяву №2001659117901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб про встановлення поточного рахунку НОМЕР_1 та надання кредитної карти.
Згідно з Заявою №2001659117901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13 серпня 2020 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі - 43 200 грн, строком на 12 місяців, також вказано, що зі спливом вказаного строку дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав про його скорочення в порядку, визначеному ДКБО, розмір процентної ставки - 47,88% річних.
У Заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (скорочено - ДКБО) вказано, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), розміщений на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі з урахуванням умов наданих усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням Заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.
13.08.2020 року позивачем було підписано паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) відповідач відкрив позивачу поточний рахунок та встановив на рахунку кредитний ліміт (овердрафт), який полягає у здійсненні відповідачем платежів за рахунком понад власні кошти позивача у межах наданої банком суми (кредитування рахунку).
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №2001659117901, боржника ОСОБА_1 , 13.08.2020 року сума кредиту становила - 43200,00 грн., 13.11.2020 року сума кредиту збільшилася до 63200,00 грн., 16.12.2020 року сума кредиту збільшилася до 93200,00 грн. та 22.01.2021 року сума кредиту збільшилася до 104000,00 грн.
Відповідно п.4.3.6.4 п.4.3. ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є публічною частиною договору, до якого приєднався позивач, підписавши Заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.
Відповідно до вказаної умови публічної частини договору сума кредитного ліміту позивача була збільшена до 104 000,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. 
По своїй суті позиція апелянта, висловлена в апеляційній скарзі, в переважній більшості співпадає з доводами та обґрунтуваннями вимог, які він висловлював в суді першої інстанції, і яким судом надано відповідну правову оцінку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:
«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.
Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»
З огляду на зазначене апеляційний суд  вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції детально оцінив доводи позивача і дав таким доводам належну правову оцінку. Зокрема колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності порушень вимог закону при укладені спірного договору. 
Належним чином судом першої інстанції були оцінені і відхилені посилання позивача щодо порушення банком вимог закону при збільшені розміру кредитного ліміту.  Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що збільшення кредитного ліміту не може вважатися  зміною умов кредитного договору. При збільшені кредитного ліміту фінансова установа надає позичальнику можливість отримати кредит у збільшеному розмірі. В той же час, для використання цієї пропозиції фінансової установи у вигляді збільшення кредитного ліміту, саме позивач мала вчинити активні дії, а саме отримати кредитних коштів в розмірі , що перевищував первісний ліміт. При цьому таке отримання коштів в збільшеному розмірі є саме правом позивача, а не його обов`язком. 
Інші доводи апелянта є ідентичними тим, які він виклав у своєму позову і які також були належним чином оцінені судом першої інстанції.  З такою оцінкою погоджується і колегія суддів апеляційного суду, відтак апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторної їх оцінки. 
Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                                                                         С.О. Журба
 
Судді                                                                                                                     Т.О. Писана  
 
                                                                                                                               К.П. Приходько