Справа № 466/11736/23                                Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/3703/23                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю.
з участю: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 зловживає алкоголем та вчиняє щодо неї та їхніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство протягом тривалого часу. Стверджує, що ОСОБА_3 застосовував по відношенню до неї фізичне насильство, що полягало у шарпанні за одяг, штовханні, ударах по руках, а також погрожував застосовувати фізичне насильство, крім того, вривався в їхнє з дітьми помешкання, вчиняв скандали, виламував двері та нищив меблі в квартирі, обмальовував ліфт та двері в під`їзді. Зазначає, що ОСОБА_3 постійно чинить на неї та дітей психологічний тиск, принижує честь та гідність, висловлюється нецензурною лайкою, а також поширює серед знайомих неправдиву інформацію про неї, його неодноразово притягали до адміністративної відповідальності та тричі застосовували обмежувальний припис, однак кривдник впевнений у своїй безкарності та поводить себе ще більш агресивно та зухвало, вчиняючи жорстокіше насильство щодо неї та дітей. Вважає, що його поведінка має негативний вплив на психоемоційний стан, здоров`я та розвиток дітей, а також негативно впливає на неї, оскільки доводиться приймати заспокійливі ліки та перебувати у постійному страху, кривдник становить безпосередню небезпеку для неї та дітей, а його поведінка дає їй підстави переживати за своє життя та здоров`я, а також здоров`я дітей, оскільки він постійно погрожує їй, зокрема, погрожував фізичною розправою, намагається контролювати її повсякденне життя, обмежує її свободу, в тому числі і у спілкуванні з іншими людьми, залякує. На її думку поведінка кривдника не покращується та надалі становить серйозну загрозу, у зв`язку з чим є підстави для продовження обмежувального припису, а продовження обмежувального припису на шість місяців є єдиним способом мінімізувати, а в ідеалі виключити насильницьку поведінку кривдника щодо неї та дітей. З наведених підстав просить продовжити обмежувальний припис, виданий ОСОБА_3 , строком на шість місяців, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов`язків:
-заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з постраждалими особами, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання постраждалих осіб, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року у у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про продовження   обмежувального припису – відмовлено.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що заявниця детально описала види насильства, якими вона з дітьми піддавалася з боку кривдника, оцінила ризики продовження вчинення домашнього насильства, а також надала належні та допустимі докази на підтвердження фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , однак суд першої інстанції не надав їм належної правової оцінки. Зазначає, що у постраждалих від домашнього насильства відсутній обов`язок доводити саме систематичність вчинюваного щодо них домашнього насильства, оскільки для застосування обмежувального припису достатній є факт вчинення насильства хоча б один раз і наявність ризику його повторення/продовження. Кривдник неодноразово приходив до заявниці за місцем її проживання з дітьми в стані сп`яніння, вчиняв скандали, чим створював ситуації, за якої заявниця постійно переживала стрес, у зв`язку з чим не могла виконувати свої посадові обов`язки, внаслідок чого могла втратити роботу, що, на її думку, свідчить про високий рівень небезпеки з боку кривдника та перебування постраждалої особи в потенційно небезпечній ситуації. На її думку, сам по собі факт відсутності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Суд не врахував, що ОСОБА_3 при наданні пояснень у судовому засіданні принижував заявницю та фактично підтвердив вчинення ним домашнього насильства, а у своїх поясненнях не заперечував, що порушував обмежувальний припис, винесений поліцією, демонстрував типову для кривдника поведінку, зокрема, свої переконання щодо того, що він як чоловік має владу над дружиною та має право контролювати її поведінку. Звертає увагу, що застосування заходів, про які просить заявниця, матимуть мінімальний вплив на життя заінтересованих осіб, убезпечать заявницю з доньками від домашнього насильства з боку кривдника, а тому є легітимними, пропорційними, співмірними, та справедливими, а незастосування продовження обмежувального припису безпосередньо ставить під загрозу продовження домашнього насильства. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернулась до суду з заявою про продовження обмежувального припису, який вже було продовжено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 09.05.2023 року на шість місяців, а відтак такий не може бути ще раз продовжений на шість місяців.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шеваченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року між ними розірвано.
У шлюбі народились діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 197939198 від 28.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково.
Видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким:
- заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_3 .
- заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 5 метрів до місця перебування у громадських місцях до постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_4 .
- заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: або контактувати з ними через інші засоби зв«язку особисто і через третіх осіб.
В решті вимог відмовлено.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року продовжено встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2022 року у справі №466/8596/22 обмежувальний припис, виданий ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців, яким:
- заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_3 ;
- заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 5 метрів до місця перебування у громадських місцях до постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_4 ;
- заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Тобто, виданий ОСОБА_3 обмежувальний припис рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2022 року, вже був продовжений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про продовження обмежувального припису щодо ОСОБА_3 з покладенням на нього обов`язків.
Відповідно до ст. 3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана:
1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;
2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;
3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;
4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».
За змістом ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, постраждалих від такого насильства.
Стаття 3507 ЦПК України передбачає, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.
Заяву про продовження обмежувального припису ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2023 року о 13.00 год. поліцією було складено протокол про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , який не зважаючи на дію обмежувального, припису прийшов за адресою АДРЕСА_3 вчинив скандал, вирвав клямку дверей до квартири, шарпав ОСОБА_1 за руки, за одяг, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, налякав дітей, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
Згідно відповіді ГУНП ЛРУП №1 від 19.10.23 року №19523/41/01/09/23 за результатами перевірки наявність кримінального правопорушення не виявлено, але ознаки адміністративного правопорушення щодо насильства в сім`ї мали місце.
Колегія суддів звертає увагу, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (ст. 350-7 ЦПК України).
Тобто, обмежувальний припис може бути продовжено лише на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням.
Оскільки матеріалами справи безспірно підтверджується, що встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2022 року обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 було продовжено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року на шість місяців, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про продовження обмежувального припису, встановленого рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2022 року ще на шість місяців.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 23.04.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк