П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/12673/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Жданкіна Н.В. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
03 червня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2021, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року окрім іншого, зобов`язано Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства (01.03), із земельної ділянки кадастровий номер 0522283600:09:000:2190 (архівний кадастровий номер 0522283600:09:000:2101), що розташована за межами с.Ясенки Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області.
28.02.2024 представником Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області подано заяву про відстрочення виконання рішення суду строком на один місяць після завершення воєнного стану в Україні.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про відстрочення виконання судового рішення від 28.02.2022 у справі № 120/12673/21-а.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення у даній справі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання. 
Позивачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Ухвалою суду від 16.04.2024 справи призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення вже після спливу одного року після ухвалення судом рішення у даній справі, що унеможливлює відстрочення виконання відповідного судового рішення.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Отже, відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.
Крім того, згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною 4 статті 378 КАС України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Колегія суддів звертає увагу, що відстрочення виконання судового рішення – це процесуальний засіб, який адміністративні суди застосовують у виключних випадках, зокрема, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення; застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим.
В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2023 року (справа № 160/9291/18) звернув увагу, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення виникає за наявності виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення.
Отже, підставами для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, такими підставами є явища, події, факти, сукупність умов, які виникли у боржника та ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Зокрема, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 05.02.2024 № 49/2024  дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб, тобто до 14.05.2024 року.
Таким чином, станом на сьогодні в Україні діє правовий режим воєнного стану, визначений Законом України "Про правовий режим воєнного стану" №389-VIII від 12.05.2015 року.
Разом з цим, законодавча заборона безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, передбачена пп.5 п.27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, за своїм змістом є загальнообов`язковим нормативним правилом, а не обставиною, яка виникла у боржника та ускладнює виконання рішення суду або робить його неможливим.
Положення пп.5 п.27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачають заборону надання дозволів на розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою, однак не свідчать про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення на час дії такої заборони.
Таким чином, вказана законодавча заборона не може розглядатись як обставина, у тому числі й така, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, й, відповідно, не може слугувати підставою для відстрочення виконання судового рішення. 
За таких обставин, оскільки правовою підставою відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, але таких підстав у цій справі не встановлено, суд першої інстанції  дійшов вірного висновку, що у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду належить відмовити.
Більше того, судом першої інстанції обґрунтованого враховано, що після спливу граничного строку, встановленого ч.5 ст.378 КАС України, суд позбавлений права відстрочувати виконання рішення суду незалежно від наявності поважних причин.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.