ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«21» травня 2024 року
м. Харків
справа № 644/1740/24
провадження № 22ц/818/1955/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів – Маміної О.В., Яцини В.Б.,
учасники справи:
позивач - Приватне підприємство «Зоря 2005»,
відповідачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - Виконавчий комітет Роганської селищної ради Харківського району Харківської області
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства «Зоря 2005» на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року в складі судді Бугери О.В.
в с т а н о в и в:
У березні 2024 року Приватне підприємство «Зоря 2005» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, про визнання недійсним угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року позовну заяву Приватного підприємства «Зоря 2005» - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді Приватне підприємство «Зоря 2005» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу до суду для відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не звернув увагу на те, що до позовної заяви залучені документи, які свідчать, що ОСОБА_3 не є директором підприємства з 26 липня 2023 року. Єдиним засновником/учасником підприємства є ОСОБА_4 , яким 17 липня 2023 року видана довіреність на участь в підприємстві іншій особі ОСОБА_5 . 

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного підприємства «Зоря 2005» необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді – залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що подана позовна заява підписана особою, яка не мала права її підписувати, у зв`язку з чим на підставі частини 1 частини 4 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2024 року Приватне підприємство «Зоря 2005» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, про визнання недійсним угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки, яка підписана директором підприємства ОСОБА_5 .

Як вбачається з відповіді № 491106 від 13 березня 2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та директором Приватного підприємства «Зоря 2005» є ОСОБА_3 (а.с.9-12).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року позовну заяву Приватного підприємства «Зоря 2005» - повернуто позивачу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить статтю 6 Конвенції як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.
Частиною 7 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частиною 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 даної норми визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, то вона підлягає поверненню.

Аналіз наведеної норми дає підстави зробити висновок, що суд позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії, якщо позовна заява подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, окрім як повернення позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вона підписана ОСОБА_5 , як директором Приватного підприємства «Зоря 2005».

Однак, за відповіддю № 491106 від 13 березня 2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та директором Приватного підприємства «Зоря 2005» є ОСОБА_3 . 
Таким чином, станом на час подання позовної заяви до суду першої інстанції, керівником Приватного підприємства «Зоря 2005» був ОСОБА_3 , а не ОСОБА_5 .

В свою чергу матеріали справи не містять доказів того, що дійсний керівник підприємства ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 на представлення інтересів підприємства та звернення до суду з даним позовом. Таких доказів також не надано і до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позовну заяву Приватного підприємства «Зоря 2005» підписано ОСОБА_5 , як особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Водночас, слід наголосити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Отже, колегія суддів встановила, що оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому судова колегія визнає, що воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується спір по суті, питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Зоря 2005» - залишити без задоволення.
Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака 

Судді                                                                 О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 21 травня 2024 року.