ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 681/1044/23
Провадження № 22-ц/4820/1034/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року (суддя Горгулько Н.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
в с т а н о в и в :
У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , проникнувши на подвір`я її домоволодіння, діючи умисно, усвідомлюючи про суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, приставив їй до шиї гострою стороною ніж, який приніс з собою та у рішучій формі усно висловив намір про вбивство. Побоюючись здійснення цієї погрози, з метою здійснення необхідної оборони, ОСОБА_2 відштовхнула ОСОБА_1 від себе металевими граблями нанесла удар в ділянку кисті правої руки ОСОБА_1 , внаслідок чого ніж впав на землю. Після цього ОСОБА_1 схопив ліву руку ОСОБА_2 та кулаком правової руки почав умисно наносити їй удари в ділянку лівого плеча та в ділянку лівого передпліччя. Внаслідок чого спричинив позивачці тілесні ушкодження у вигляді часткового розриву сухожилки надостьового м`язу лівого плечового суглобу, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді двох синців на зовнішній поверхні лівого плеча, синця на задній поверхні лівого передпліччя, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Протягом всього цього часу здійснення протиправних дій ОСОБА_1 викрикував на адресу ОСОБА_2 брутальні висловлювання та погрози вбити, спалити, випустити киші, тощо. 
29 вересня 2020 року ОСОБА_1 було оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 та ч.1 ст. 129 КК України, а в подальшому обвинувальний акт було спрямовано до суду. 
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2023 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 129 та ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито провадження у справі в цій частині. Цивільний позов було залишено без розгляду. 
Позивач зазначала, що в результаті даного злочину їй було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.
На обґрунтування вимог щодо стягнення матеріальної шкоди позивач вказала на те, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень вимушена була проходити курс лікування та понесла на обстеження та придбання медикаментів витрати у розмірі 8413 грн. 35 коп., з яких: 2500 грн. втрати на проходження МРТ обстеження лівого плечового суглобу та пальне витрачене на поїздку до лікарні; 5913 грн. 35 коп. на придбання ліків, що підтверджується накладними від 25.05.2020 та від 11.06.2020.
Розмір моральної шкоди, яку позивачка просила стягнути з відповідача визначила у розмірі 75000 грн. При цьому зазначала, що після таких протиправних дій ОСОБА_1 відносно неї, відбулися психоемоційні зміни, які нанесли шкоду її здоров`ю. Зокрема, розлади сну, депресивний стан, дратівливість, порушення душевної рівноваги, почуття постійної тривоги, відчуття незахищеності та хвилювання за власне життя. Посилює її моральні страждання ще й зухвала поведінка ОСОБА_1 , який не розкаявся у скоєному, а навпаки нагнітає ситуацію навколо неї, зводить наклепи, тощо.
У зв`язку з вищевикладеним позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 8 413 грн. 35 коп. та моральну шкоду в розмірі 75000 грн.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 885 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, та 50000 грн. моральної шкоди та 712 грн. 62 коп. судового збору, а всього – 51597 грн. 62 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між настанням таких наслідків як спричинення позивачці тілесних ушкоджень у вигляді часткового розриву сухожилки надостьового м`язу лівого передпліччя та неправомірними діями відповідача існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, що підтверджується ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 19 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, яка має преюдиційне значення для суду.
Витрати на придбання медичних препаратів на суму 7558,35 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами.
Документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 885 грн.
Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 позивачці спричинена моральна шкода, розмір якої судом визначено у 50 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Апелянт вказує, що суду достеменно, на основі відповідних документів, було відомо, що відповідач є інвалідом війни 2-ї групи і від сплати судового збору звільнений, тому стягнення з нього судового збору не відповідає вимогам закону.
Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення з нього на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 885 грн, оскільки належні та допустимі докази щодо понесення таких витрат позивачкою в матеріалах справи відсутні.
Відсутні також належні докази щодо спричинення позивачці моральної шкоди, оскільки в ухвалі Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області про закриття кримінального провадження, не вказано що його вина доведена належними та допустимими доказами щодо злочинних дій відносно позивачки. Вважає, що сума моральної шкоди, яку визначено ОСОБА_2 є надуманою і не відповідає дійсним обставинам справи, а тому не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційна скарги не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди в розмірі 7558,35 грн., тому в цій частині рішення суду не переглядається.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Судом встановлено, що згідно обвинувального акту в межах кримінального провадження № 12020240200000187 від 10.06.2020 ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що 24 травня 2020 року близько 21 год. 40 хв. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , на ґрунті тривалих неприязних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_2 та знаходячись в безпосередній близькості до останньої, приставив гострою частиною ніж, який приніс з собою, до шиї потерпілої та у рішучій формі усно висловив намір про її вбивство. З метою необхідної оборони та побоюючись здійснення цієї погрози, ОСОБА_2 схопила до рук граблі, якими вибила ніж з рук ОСОБА_1 . Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_1 вступив з ОСОБА_2 у боротьбу, в ході якої, із прикладанням фізичної сили, утримуючи своєю лівою рукою ліву руку потерпілої, кулаком правої руки умисно наніс щонайменше два удари в ділянку лівого плеча та один удар в ділянку лівого передпліччя, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_2 тілесне ушкодження у вигляді часткового розриву сухожилки надостьового м`язу лівого плечового суглобу, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що причиняє короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді двох синців на зовнішній поверхні лівого плеча, синця на задній поверхні лівого передпліччя, які за свої характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. За вказаними епізодами дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.1 ст. 129 КК України як погроза вбивством ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне спричинення для ОСОБА_2 легкого ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. 
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2023 року по справі № 681/1287/20, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду. 
За частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні,ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За висновком експертизи № 295, яка була виконана на підставі постанови слідчого СВ Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Чалюка С.Ю. від 10.06.2020, у ОСОБА_2 було виявлено тілесні ушкодження: частковий розрив сухожилка надостьового м`язу лівого плечового суглобу та синці на зовнішній поверхні лівого плеча, синець на задній поверхні, що відносяться до легкого ступеня тяжкості. Могли виникнути в строк та при обставинах вказаних обстежуваною ОСОБА_2 .
Як вбачається з висновку обстеження МРТ лівого плечового суглобу від 11.06.2020 у Центрі магнітно-резонансної томографії, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_2 діагностовано частковий розрив сухожилка надостьового м`язу на ґрунті тенденопатії. Рекомендовано консультацію лікуючого лікаря.
Відповідно до даних квитанції від ЛДЦ «Ваше здоров`я», що за адресою АДРЕСА_2 , 11.06.2020 о 09 год. 33 хв. було сплачено за МРТ плечового суглоба 885 грн. 00 коп., фіскальний чек № 3000826837.
Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.
Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.
Аналіз положень статті 1166 ЦК України, 1167 ЦК. України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.
Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.
Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).
Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.
Суд першої інстанції оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи та встановивши, що неправомірними діями відповідача, спричинено позивачці тілесні ушкодження у вигляді часткового розриву сухожилка надостьового м`язу лівого плечового суглобу та синці на зовнішній поверхні лівого плеча, синець на задній поверхні, між настанням таких наслідків та такими діями існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, дійшов правильного висновку, про спричинення позивачці шкоди.
Доводи апелянта щодо недоведеності його вини в спричинені шкоди позивачці є безпідставними.
Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 становить 885 грн., інша частина витрат на медикаменти, заявлена позивачем належним чином не підтверджена.
Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення майнової шкоди у розмірі 885 грн.
Щодо визначення розміру моральної шкоди
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір моральної шкоди є індивідуальним, але при визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, керується розумністю щодо суми, яку позивач бажає стягнути до пропорційності завданих збитків..
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо до розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року справа №752/17832/14-ц).
Визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував характер спричинених позивачці тілесних ушкоджень легкого ступеня, відсутності доказів щодо характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо), щодо обставин, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації ОСОБА_2 своїх звичок і бажань,
З огляду на зазначене, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість, зміни в її звичному способі життя виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів керуючись розумністю щодо суми, яку позивачка бажає стягнути до пропорційності завданих збитків, вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити в розмірі 5000 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є частково обґрунтованими. 
Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України суд першої інстанції допустився помилки, не звернув уваги, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи, про що зазначено в ухвалі Шепетівського міськрайонного суду від 19.06.2023 року про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» визначає пільги щодо сплати судового збору та вказує, хто звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Зокрема, пункт 9 ч.1 даної статті звільняє від сплати судового збору осіб з інвалідністю І та ІІ груп, законних представників з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. 
Частина 6 статті 141 ЦПК України визначає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. за вимогу щодо стягнення моральної шкоди, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог на 6,67%, у розмірі 71,61 грн. ОСОБА_2 слід компенсувати за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржене рішення – змінити в частині визначеного розміру моральної шкоди та судового збору. В решті рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 року змінити в частині розміру моральної шкоди та судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 885 грн. майнової шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, а всього 5885 грн. 
Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 71,61 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                                  Т.О. Янчук

       О.І. Талалай

       О.І. Ярмолюк