КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 756/2668/23                                                                      Головуючий у суді І інстанції Луценко О.М.
Провадження № 22-ц/824/6466/2024                                                      Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
03 квітня 2024 року                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів,
 
в с т а н о в и в:
 
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») про захист прав споживачів, в якому просила здійснити зарахування грошових коштів в сумі 71 936,12 грн, сплачених як списання процентів, в рахунок погашення суми тіла кредиту та зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості та графіку погашення кредиту, виключивши списання процентів.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нею була підписана анкета-заява до договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», згідно з якою вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 100 000,00 грн. Сума заборгованості за наданими банком відомостями станом на 24 жовтня 2022 року складає 116 561,25 грн. На даний час вона виконує обов`язки за договором, однак згідно із графіком щомісячних платежів до сум, що підлягають сплаті, включається і автоматичне списання процентів, яке вона вважає незаконним.
Стверджувала, що в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» банком не було повідомлено письмово їй всю необхідну інформацію щодо умов угоди. Відповідач скористався тим, що їй об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні кредитного договору і вона була введена в оману при отриманні банківських послуг. За період користування неї кредитним лімітом загальна сума списаних банком відсотків становить 71 936,12 грн, які слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року у задоволені позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачка в особі представника - адвоката Мазурик З.Я. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Позивачка посилається на те, що АТ «Універсал Банк» безпідставно стягнуто кошти з належного їй карткового рахунку, оскільки порядок списання коштів з рахунку клієнта регулюється статтею 1071 ЦК України, яка передбачає можливість такого списання виключно за розпорядженням клієнта. Втім, вона не надавала банку будь-якої згоди або розпорядження на списання грошових коштів із її карткового рахунку, тому дії банку є протиправними та такими, що порушують її права, як споживача фінансових послуг, внаслідок яких відповідач отримав грошові кошти без достатньої правової підстави, а тому повинен їх повернути.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Клочко О.В.просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи позивачки є безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав належну оцінку наданим сторонам доказам та обставинам справи, ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Свої заперечення мотивує тим, що у цій справі правовідносини банку і клієнта щодо відкриття поточного рахунку, випуску платіжної картки, встановлення кредитного ліміту, надання у користування грошових коштів у межах кредитного ліміту і нарахування процентів за користування коштами врегульовано укладеним між сторонами договором про надання банківських послуг від 30 квітня 2019 року, який позивачкою певний час виконувався і за умовами якого вона надала право та доручила банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень клієнта, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов цього договору. Отже, нарахування та списання процентів у випадку із позивачкою, як позичальником, здійснено відповідно до умов укладеного договору, який є чинним, його не визнано недійсним ані в цілому, ані в окремій частині, розірваним чи припиненим, а тому діє презумпція правомірності правочину, встановлена статтею 204 ЦК України. За наведених обставин банк не допускав порушення умов договору та прав позивачки, яка не довела суду належними і достатніми доказами, що таке істотне порушення відбулося.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Клочко О.В.заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції в силі.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому колегія суддів дійшла висновку, що її неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача в судовому засіданні,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що 30 квітня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та  ОСОБА_1  було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank | UniversalBank», відповідно до умов якого банк надав позивачці кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
У анкеті-заяві зазначено, що позичальник погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує проставленням власноручного підпису під цією анкетою-заявою і зобов`язується виконувати його умови.
Згідно із пунктом 3 анкети-заяви підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, позичальник беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також, що про таку зміну банк повідомляє її шляхом надіслання повідомлень у мобільний додаток.
В пунктах 6, 9 анкети-заяви ОСОБА_1 просить вважати зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Також визнає, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису. Підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку.
Відповідно до абзацу 2 пункту 10 анкети-заяви позивачка надала право та доручила відповідачу здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових її розпоряджень, для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею та банком.
Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 30 квітня 2019 року містить підписи ОСОБА_1 та представника банку ОСОБА_2 (а.с. 47).
Разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача було долучено, зокрема: виписку про рух коштів по картковому рахунку позивачки за період із 30 квітня 2019 року по 04 травня 2023 року; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30 квітня 2019 року; Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank); Тарифи за карткою «мonobank»; Паспорт споживчого кредиту «Картка мonobank»; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 48-91).
Відповідно до виписки про рух коштів від 05 травня 2023 року, ОСОБА_1 активно користувалася платіжною карткою, а саме проводила розрахунки за послуги, товари, знімала готівку в банкоматах, здійснювала переказ грошових коштів на інші рахунки, а також погашала розстрочку по витраті тощо.
Сторони на підставі статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України визначили за цим договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати відсотків за користування коштами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з належного укладення сторонами кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил, шляхом завантаження мобільного додатку «monobank» на мобільний телефон позивачки та проставляння електронного цифрового підпису сторін, що свідчить про погодження сторонами усіх істотних умов для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди. Оскільки позивачка має заборгованість з погашення кредитних коштів та відсотків за їх користування, а також впродовж більше двох років користувалась кредитними коштами, тобто була обізнана з умовами користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.
За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо неправомірності дій банку в частині нарахування та списання відсотків за договором про надання банківських послуг, що був укладений 30 квітня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .
Позивачка просила здійснити зарахування грошових коштів в сумі 71 936,12 грн, сплачених як списання процентів, в рахунок погашення суми тіла кредиту та зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості та графіку погашення кредиту, виключивши списання процентів.
Відповідно до глави 1 розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) (далі - Умови) сторони визначили, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг «Моnоbаnk» (анкета-заява) - це письмове звернення клієнта до банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених договором. Підписана клієнтом анкета-заява є підтвердженням укладення договору.
Згідно пункту 2.3 глави 2 розділу І Умов вказано, що своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним.
У відповідності до пункту 2.4 глави 2 розділу І Умов, укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною першою статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Отже, між сторонами у справі був укладений договір про надання банківських послуг (в тому числі і банківського рахунку), підписавши вказану вище анкету-заяву, позивачка погодилась з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язувалась його виконувати.
Крім того, підписавши вказану вище анкету-заяву, позивачка підтвердила, що ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Згідно із частиною першою статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що перерахувавши грошові кошти за розпорядженням клієнта, АТ «Універсал банк» здійснило кредитування рахунка позивачки та вважається таким, що надало позивачці кредит на спірну суму від дня здійснення цих платежів (частина перша статті 1069 ЦК України).
Суд першої інстанції вірно вважав, що між сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено в електронній формі кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачем надано, а позивачкою отримано кредит, на який банком протягом всього періоду користування коштами (кредитним лімітом) нараховувалися проценти.
Відповідно частини другої статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного кредитного договору від 30 квітня 2019 року, правові підстави для застосування до цих правовідносин положень статті 1071 ЦК України та 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Універсал Банк» безпідставно стягнуто кошти з належного ОСОБА_1  карткового рахунку в рахунок погашення відсотків за кредитним договором, оскільки вона не надавала банку згоди або розпорядження на списання грошових коштів із цього рахунку, є необґрунтованими. 
Пунктом 10 анкети-заяви обумовлено надання права і доручення банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків позивачки, відкритих у банку, без додаткових її розпоряджень, для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею та банком.
З огляду на укладення між сторонами у справі кредитного договору, в якому узгоджені всі істотні умови кредитування, в тому числі і сплата відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх сплати чи списання з карткового рахунку, а також на презумпцію правочину, встановлену статтею 204 ЦК України, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про зобов`язання АТ «Універсал Банк» здійснити зарахування грошових коштів в сумі 71 936,12 грн, сплачених як списання процентів, в рахунок погашення суми заборгованості за тілом кредиту та зробити перерахунок заборгованості, виключивши списання процентів.
Кредитний договір від 30 квітня 2019 року, укладений між сторонами, є дійсним (чинним), позивачкою не оспорюється та підлягає виконанню, відтак нарахування та списання відповідачем процентів здійснено на законних підставах і банк не допускав порушення умов договору та прав позивачки, як споживача фінансових послуг.
Таким чином доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною позивача спірних правовідносин та положень законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що районним судом неправильно застосовано норми матеріального та/або порушено норми процесуального права, що передбачено статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.
Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки позивачка була звільнений від сплати судового збору під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати у вигляді судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції згідно із статтями 141, 382 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року у даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року.
 
Головуючий                                                                         С.А. Голуб
 
Судді:                                                                                   Т.А. Слюсар
 
Д.О. Таргоній