справа № 761/42817/23
головуючий у суді І інстанції Пономаренко Н.В.
провадження № 22-ц/824/2993/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І. 
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
17 квітня 2024                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_1» ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року 
у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1» до Державного бюро розслідувань про стягнення моральної шкоди, - 
в с т а н о в и в :
У листопаді 2023 року ФГ «ОСОБА_1» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Державного бюро розслідувань про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «ОСОБА_1».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що враховуючи суть спору, зміст позовних вимог, підстави для звернення до суду з указаним позовом, а також суб`єктний склад учасників справи, указаний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ФГ «ОСОБА_1» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року та направити справу до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду справи.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та вказує, що позов, поданий до Шевченківського районного суду міста Києва, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховано, що Державне бюро розслідувань не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарські повноваження щодо фермерського господарства. Держава, органи державної влади, у тому числі і відповідач, та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання. Позовна заява не стосується обставин, які виникли при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності між ДБР та ФГ «ОСОБА_1», оскільки позивач не укладав з ДБР ніяких правочинів у господарській діяльності.
Вказує, що цей спір не підсудний господарським судам та відповідно до вимог статті 5, частини 4 статті 28, статті 48 ЦПК України спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Представник Державного бюро розслідувань - Лук`янович В.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
У своєму позові ФГ «ОСОБА_1» просить суд стягнути з Державного бюро розслідувань моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з порушенням відповідачем прав гарантованих Конституцією України, статтею 56 КПК України шляхом не вирішення питання про внесення відповідних відомостей на підставі заяви ФГ «ОСОБА_1» про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, позивачу у зв`язку із приниженням його честі, гідності, та ділової репутації спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 1 000 000 грн.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 2 ГК України визначено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.
Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи (частина 1 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 2016 року № 127 утворено Державне бюро розслідувань як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.
Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права, створеною органом державної влади.
Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.
Майнові відносини суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.
Такий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 454/1008/16-ц (провадження № 14-494цс19) вказано, що «Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»). ФГ «ОСОБА_1» заявило вимогу до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, такі вимоги не об`єднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду. Аналогічна правова позиція вже висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 454/2181/16 (провадження 14-272цс19), від 18 вересня 2019 року у справі № 757/37226/17 (провадження             № 14-452цс19), і підстав для відступу від такої правової позиції не вбачається».
Крім того, аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 461/3186/16-ц (провадження                                         № 61-14931св19), від 13 вересня 2022 року у справі № 454/2182/16-ц (провадження № 61-4291св19).
Враховуючи те, що ФГ «ОСОБА_1» заявило вимогу до Державного бюро розслідувань про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така вимога не об`єднана із вимогою вирішити публічно-правовий спір, відтак за своїм суб`єктним складом така вимога повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.
Таким чином доводи заявника в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній ухвалі, не спростовують, на їх правильність не впливають та не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального законодавства.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_1» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
Дата складення повного судового рішення 18 квітня 2024 року.

Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська