Постанова
Іменем України
 
13 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 932/5465/23
провадження № 51-351км24
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                    ОСОБА_4 ,
прокурора                                                         ОСОБА_5 ,                          
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року про закриття апеляційного провадження.
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.        Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року залишено без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 12013040650001281. У клопотанні адвокат ОСОБА_6 посилався на те, що зазначене кримінальне провадження закрито постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17 січня 2023 року, та на підставі положень ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) просив повернути ОСОБА_7 майно, визнане речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
2.        Оскарженою ухвалою Дніпровського апеляційного суду від  21 грудня 2023 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вищевказану ухвалу місцевого суду та повернуто йому апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке у розумінні ст. 392 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, відтак апеляційне провадження було відкрито помилково.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
3.        У касаційній скарзі та додаткових письмових поясненнях до неї адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, положень Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст. 1 Першого протоколу до неї, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Не погоджується з рішенням апеляційного суду про те, що ухвала суду першої інстанції, постановлена в порядку ч. 9 ст. 100 КПК за результатами розгляду клопотання про повернення речових доказів, не може бути предметом апеляційного оскарження.
 
Позиції інших учасників судового провадження
4.       У судовому засіданні суду касаційної інстанції прокурор підтримала касаційну скаргу.
 
Мотиви суду
5.       Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в касаційній скарзі та поясненнях до неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. 
6.        Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги (ст. 433 КПК).
7.        Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
8.        Доводи у касаційній скарзі адвоката ОСОБА_6 про допущення таких порушень колегією суддів апеляційного суду внаслідок закриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою є слушними.
9.        Як визначено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
10.    Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
11.    Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
12.    У частині 2 ст. 24 КПК гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
13.   До того ж право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
14.    Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
15.    Як визначено ч. 9 ст. 100 КПК, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу, однак не визначено порядку оскарження судового рішення, постановленого за результатом розгляду цього клопотання.
16.    Посилання в ч. 9 ст. 100 КПК на те, що клопотання розглядається згідно зі статтями 171-174 КПК, слід сприймати як таке, що свідчить про наявність у суду за результатами такого розгляду відповідних повноважень вирішити питання про долю речових доказів і документів.
17.    Положення процесуального закону прямо не регулюють можливості оскарження в апеляційному, а у подальшому і в касаційному порядку рішення суду за результатом розгляду клопотання про вирішення долі речових доказів, але й не забороняють такого оскарження з метою захисту від свавільного обмеження права власності або володіння.
18.    Статтею 374 КПК передбачено, що у разі ухвалення вироку суд зобов`язаний вирішити питання щодо речових доказів і документів, і таке рішення може бути оскаржене як в апеляційному, так і у касаційному порядку. Аналогічним правом має бути наділена й особа, яка є володільцем або власником майна, і право якої на вільне розпорядження, користування чи володіння цим майном було обмежено під час досудового розслідування, а  кримінальне провадження при цьому закрито слідчим або прокурором. 
19.    Забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, прийнятого за результатами розгляду питання про долю речових доказів та документів, надає можливість реалізувати легітимну мету судового контролю в аспекті реалізації положень ст. 1 Протоколу до Конвенції. 
20.    Відтак ухвала суду, постановлена на підставі ч. 9 ст. 100 КПК після закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, якою вирішено питання про долю речових доказів і документів, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Таких висновків щодо застосування норми, передбаченої ч. 9 ст. 100КПК, у взаємозв`язку із нормами, передбаченими статтями 171-174 цього Кодексу, дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 15 квітня 2024 року (справа № 554/2506/22, провадження № 51-4350кмо23). Відповідного спрямування у практиці застосування зазначених положень кримінального процесуального закону дотримується і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (постанова від 05 червня 2024 року у справі № 932/5466/23, провадження № 51-7485км23).
21.   Таким чином, рішення апеляційного суду про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 є помилковим, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону істотними, оскільки перешкодили постановленню ним законного і обґрунтованого судового рішення.
22.   З огляду на вищенаведене Суд дійшов висновку, що касаційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, за результатами якого апеляційному суду належить ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
 
ухвалила:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                     ОСОБА_3