ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2024 р.       м. Львів      Справа №926/3269/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                І.Б. Малех
суддів                                                                                                    В.М. Гриців
          О.В. Зварич
секретар судового засідання          Залуцький Д.Т.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Чернівціобленерго”, б/н від 18.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-05/223/24, 01-05/234/24 від 18.01.2024)
на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року (суддя Дутка В.В., м. Чернівці)
у справі №926/3269/23
за позовом Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”, м. Київ
до Акціонерного товариства “Чернівціобленерго”, м. Чернівці
про стягнення заборгованості в сумі 48  065  469,99 грн.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: Сивик А.П. – представник (довіреність від 06.11.2023 №06/11-53);
від відповідача: Сондей Я.А. - адвокат (ордер серія СЕ №1070267 від 16.01.2024); 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства «Чернівціобленерго» на користь приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованість в сумі 39 693 381, 93 грн., з яких: основний борг 35 810 502, 46 грн., три процента річних 578 967,52 грн., інфляційні втрати 1  663 313,54 грн., пеня 495 961,87 грн., штраф  1  144 636,54 грн. та судовий збір 632 150,73 грн.; відмовлено в частині стягнення з відповідача боргу 5 808 625,82 грн. та пені 113 462,24 грн.; закрито провадження у справі в частині стягнення 2  450  000,00 грн. боргу за відсутності предмета спору між сторонами.
Відповідачем подано заяву про відстрочення виконання вищевказаного судового рішення строком на 1 рік, з дня ухвалення рішення, яка мотивована форс мажорними обставинами (військова агресія російської федерації проти України), в порядку передбаченому умовами договору, в підтвердження чого посилається на копію листа від 02.03.2022 №39/924, а також лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Також, зазначає про те, що при наданні ПрАТ «НЕК «Укренерго» послуг з передачі АТ «Чернівціобленерго» по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019 №0517/02041, їх вартість на протязі року постійно зростала. Вказує, що таке зростання тарифу на послуги з передачі електричної енергії , фактично призвело до того, що АТ «Чернівціобленерго» несе більші витрати на послуги ПрАТ «НЕК «Укренерго», аніж забезпечує діючий тариф на розподіл електричної енергії у зв`язку з його підняттям. Відтак, дане свідчить, як вказує заявник про настання форс-мажорних обставин за договором та Рівненською Торгово-промисловою палатою видано висновок від 29.11.2023 за вих.. №56.01/637 , яким на думку заявника підтверджується факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період з 01.01.2023 , які тривають по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041 від 26.06.2019, укладеного між ПАТ НЕК «Укренерго» та АТ «Чернівціобленерго». Саме по даному договору, як вказує заявник, рішенням стягнуто з нього грошові кошти в сумі 39  693  381,93 грн. 
Позивач у запереченнях на заяву про відстрочку виконання рішення, заперечує таку, посилаючись на те, що відповідачем до заяви не додано жодних актуальних фінансових документів , які б свідчили про фінансове становище відповідача, на момент розгляду заяви, а саме балансу (звіту про фінансовий стан підприємства тощо). Крім того, зазначає, що відповідач і надалі продовжує систематично порушувати умови договору з передачі електричної енергії, в частині оплати за надані послуги, оскільки станом на 31.12.2023 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 102  317  986,43 грн., в підтвердження чого посилається на акт звірки взаємних розрахунків, яка добровільно відповідачем не сплачується. Відтак, підсумовуючи позивач вказує, що заявник не додає жодних доказів , які б свідчили про здійснення відповідачем всіх можливих заходів для покращення стану розрахунків із споживачами чи інших заходів, щодо покращення свого матеріально-фінансового стану. Не міститься в заяві про відстрочення виконання рішення жодного обґрунтованого плану дій , яким би визначалося за рахунок яких заходів та ресурсів відповідач збирається, у разі відстрочення виконання рішення, покращувати своє матеріально-фінансове становище та здійснювати виконання судового рішення, що імовірно, на думку останнього, свідчить про відсутність у відповідача мети виконувати рішення суду, а дана заява, подана з метою ухилення від виконання рішення. Відповідно до цього, просить, відмовити у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду. 
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року у задоволенні заяви АТ «Чернівціобленерго» від 21.12.2023 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі №926/3269/23 відмовлено. 
Дана ухвала мотивована тим, що доказів на підтвердження обґрунтованості доводів заяви від 21.12.2023, а також доказів реальності виконання рішення суду, в даній справі, після закінчення терміну, на який відповідач просив відстрочити йог виконання , заявником подано не було. Відтак, враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, судом першої інстанції, зроблено висновок про те, що заява про відстрочення виконання рішення не підлягає задоволенню. 
Відповідач – АТ «Чернівціобленерго», не погодившись з винесеною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що така прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а саме:
-          неналежним чином, на думку скаржника, проаналізовано те, що тарифи, які встановлені НКРЕКП для АТ «Чернівціобленерго» станом на 01.01.2023-залишаються незмінними на невизначений регулятором термін; посилається на висновок Рівненської Торгово-промислової палати від 29.11.2023 за вих. № 56.01/637, яким підтверджується факт настання форс – мажорних обставин (обставин непереборної сили), в частині не підняття тарифу в період з 01.01.2023, які тривають саме по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041 від 26.06.2019, що підтверджує, як вважає скаржник, неможливість своєчасного виконання апелянтом зобов`язань за договором, внаслідок обставин, які не залежали від волі скаржника та вплинути на які не міг, а тому відповідає вимогам ч.3 ст. 331 ГПК України;
-          не дано належну оцінку введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини та його вплив на проведення розрахунків із АТ «Чернівціобленерго»; 
-          також скаржником наведено в апеляційній скарзі короткий план дій товариства, щодо покращення фінансового становища задля виконання судового рішення з вказанням того, що в порівнянні із 2023 роком ситуація, щодо тарифу почала змінюватися, оскільки 01.01.2024 набрала чинності постанова НКРЕКП від 09.12.2023 №2346 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Чернівціобленерго» із застосуванням стимулюючого регулювання», відповідно до якої відбувся перший етап підняття тарифу. Однак, вказує, що зазначене підняття тарифу не є одномоментним надходженням коштів, що вирішить всі фінансові питання, даний факт надасть змогу товариству належним чином виконувати свої поточні зобов`язання, а також накопичити, впродовж наданого відстрочкою періоду, кошти задля погашення боргів, які утворилися за період 2023 року, в тому числі фактичного виконання рішення по справі після спливу строку відстрочення та недопущення нового боргу. 
Відповідно до цього, просить, постановити ухвалу, згідно якої заяву на відстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі №926/3269/23 строком на один рік, з дня ухвалення рішення задоволити; відстрочити виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі №926/3269/23 строком на один рік, з дня ухвалення рішення.
          Позивач – ПАТ «НЕК «Укренерго», у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що відповідачем не оскаржено в судовому порядку нормативні акти прийняті НКРЕКП у 2023 році, а відтак критично оцінює заяви скаржника про оцінку постанов, виданих НКРЕКП, як форс-мажорних обставин. Щодо листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1., то вказує, що такий не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Крім цього, звертає увагу на те, що у заяві про відстрочення виконання рішення скаржник зазначає про скрутне фінансове становище , однак не додає жодних актуальних фінансових документів, які б свідчили про фінансове становище відповідача на момент розгляду заяви, а саме балансу (звіту про фінансовий стан підприємства тощо). Відповідно до цього просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «Чернівціобленерго» від 18.01.2024 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11.01.2024 у справі № 926/3269/23. 
          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30 січня 2024 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Гриців В.М., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Чернівціобленерго”, б/н від 18.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-05/223/24, 01-05/234/24 від 18.01.2024) на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року у справі №926/3269/23; витребувано матеріали справи №926/3269/23 в Господарського суду Чернівецької області. 
05.02.2024 в канцелярію суду поступили матеріали справи №926/3269/23. 
В подальшому, ухвалою суду від 06.02.2024 призначено розгляд справи №926/3269/23 в судове засідання на 28 лютого 2024 року. 
Заслухавши пояснення представників учасників процесу в судовому засідання 28.02.2024 оголошено перерву до 13 березня 2024 року. 
          В судове засідання 13.03.2024 з`явились представники учасників процесу, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї. 
Згідно вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, заслухавши пояснення представників учасників процесу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність ухвали Господарського суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року у справі №926/3269/23 нормам чинного процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ч. ч. 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Заявник як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, в даній справі, посилається на те, що на даний час існує ряд об`єктивних причин, які впливають на терміни оплати послуг зі сторони відповідача, зокрема, військова агресія російської федерації та введення воєнного стану стали причиною стрімкого спаду економіки в цілому, що відповідно спричинило зменшення фактичних обсягів розподілу електричної енергії, зниження платоспроможності споживачів та вплинуло на рівень розрахунків з товариством, зокрема неповні розрахунки зі сторони постачальника універсальної послуги ПУП, призвели до дефіциту обігових коштів. Також відмічено, що наданні ПрАТ «НЕК «Укренерго» послуг з передачі АТ «Чернівціобленерго» по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019р. №0517/02041, їх вартість на протязі року постійно зростала. Таке зростання тарифу на послуги з передачі електричної енергії, фактично призвело до того, що АТ «Чернівціобленерго» несе більші витрати на послуги ПрАТ «НЕК «Укренерго», аніж забезпечує діючий тариф на розподіл електричної енергії у зв`язку з його не підняттям. Отже, посилається на те, що фінансова спроможність підприємств - суб`єктів природних монополій напряму залежить від затвердженого НКРЕКП розміру відповідного тарифу (вартості послуг).
В підтвердження своїх вимог, відповідач стверджує про настання форс-мажорних обставин за договором, щодо чого Рівненською торгово-промислової палатою видано висновок від 29.11.2023 за вих. №56.01/637, яким підтверджується факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період з 01.01.2023, які тривають по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041 від 26.06.2019 року, за яким ухвалено рішення стягнути з АТ «Чернівціобленерго» грошових коштів у розмірі 39 693 381, 93 грн. Враховуючи скрутне фінансове становище Товариства, станом на 19.12.2023 року АТ «Чернівціобленерго» звернулося до ПрАТ «Рівнеобленерго», з метою отримання поворотної фінансової допомоги в сумі 10000000,00 грн. для своєчасного здійснення розрахунків за куповану електричну енергію.
Відтак, вважає, що заборгованість АТ «Чернівціобленерго» за договором про надання послуг з передачі електричної енергії виникла не з вини відповідача, а внаслідок саме тих об`єктивних обставин, які негативно впливають на нормальне ведення господарської діяльності та платоспроможності відповідача, а тому свідчить про необхідність застосування відстрочення виконання рішення відповідно до ст. 331 ГПК України.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України). 
Згідно вимог ч.ч. 1-2 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
У відповідності до вимог ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
З поданої заяви про відстрочку виконання рішення , заявник просить відстрочити виконання рішення в даній справі на один рік з моменту його ухвалення, проте, як вірно відмічено судом першої інстанції, не надав жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення рішення суду в даній справі буде фактично виконане.
Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.
Як вірно відмічено судом першої інстанції, а саме те, що з урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, встановлено, що безпідставне відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
Суд апеляційної інстанції вказує, що у заяві про відстрочення виконання рішення заявник зазначає про скрутне фінансове становище, однак не додає жодних актуальних фінансових документів, які б свідчили про фінансове становище відповідача на момент розгляду заяви, а саме балансу (звіту про фінансовий стан підприємства тощо).
Постановою КМ України №419 від 28.02.2000 та Національним положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом МФ України №73 від 07.02.2013 затверджено норми порядку подання фінансової звітності. 
Пунктом 7 розділу ІІ Національного положення (стандарту) визначено, що у балансі відображаються активи, зобов`язання та власний капітал підприємства. У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи , витрати, прибутки і збитки , інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період (п.8 розділу ІІ Національного положення (стандарту). 
Заявником подано довідки з цифрами, які не підтверджені жодними фінансовими документами, а відтак, такі не можуть бути належними доказами скрутного фінансового становища. 
Також, заявником не надано доказів, які б свідчили про здійснення ним всіх можливих заходів для покращення стану розрахунків із споживачами чи інших заходів, щодо покращення свого матеріально-фінансового стану. Не містить така і обґрунтованого плану дій, яким би визначалося за рахунок яких заходів та ресурсів відповідач збирається у разі відстрочення виконання рішення покращувати своє матеріально-фінансове становище та здійснювати виконання судового рішення. 
При цьому, слід відмітити, що розрахунок заявника лише на підвищення НКРЕКП тарифів назвати обґрунтованим планом не можна, оскільки таке підвищення могло б бути одним з елементів комплексу заходів у організаційній, фінансово-господарській, технічній, технологічній сферах, що у сукупності дали б якийсь позитивний ефект.
Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин , що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний розсуд, не може бути безумовною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення ; при цьому, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності, з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. 
Заява сторони про розстрочку виконання рішення суду меже бути задоволена лише у виняткових випадках , які мають бути визначені з особливого характеру обстави, що ускладнюють або виключають виконання рішення. У будь-якому випадку закон пов`язує відстрочку виконання рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. 
Отже, виключні обставини повинні свідчити саме про неможливість виконання рішення, між такими обставинами та неможливістю (ускладненістю) виконання такого рішення повинен бути причинний зв`язок. 
В свою чергу, боржник, як на підставу необхідності у розстроченні виконання рішення посилається на скрутне фінансове становище підприємства. 
Однак, така підстава, як скрутне фінансове становище не є виключною, винятковою чи такою, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання, що належним чином проаналізовано судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. 
Заявник, також в своє обґрунтування, послався на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1, яким така засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) : військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану , та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. 
У відповідності до вимог ч.1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини. 
Сертифікату матеріали справи не містять, а лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. 
Відповідно до цього, судом першої інстанції вірно відмічено, що введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань особою, яка посилається на такі обставини, а саме має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання конкретного зобов`язання. 
Щодо висновку Рівненської торгово-промислової палати України від 29.11.2023 за №56.01/637, яким підтверджено факт настання форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період з 01.01.2023 , які тривають по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041 від 26.06.2019, суд оцінює критично, зазначаючи, що відповідачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідні обставини були форс мажорними саме в межах виконання ним своїх господарських зобов`язань за договором. Саме лише посилання на наявність таких форс-мажорних обставин не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. 
Отже, з врахуванням описаного вище та врахуванням майнових інтересів стягувача судом першої інстанції вірно вказано, що надання заявнику (боржнику) відстрочки виконання рішення суду може призвести до недотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі. Крім того, надання заявнику (боржнику) відстрочки виконання рішення суду може призвести до недотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі, тим більш, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією російської федерації.
Беручи до уваги вищенаведене, а також враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про відстрочення виконання рішення є такою, що не підлягає задоволенню.
З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Чернівецької області від 11.01.2024 у справі №926/3269/23.
Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Чернівецької області прийняв ухвалу від 11 січня 2024 року у справі №926/3269/23, з додержанням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням всіх матеріалів та обставин справи. 
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Отже, ухвалу Господарського суд Чернівецької області від 11 січня 2024 року у справі №926/3269/23 належить залишити без змін, апеляційну скаргу АТ «Чернівціобленерго» - без задоволення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником. 
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -  
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Чернівціобленерго”, б/н від 18.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-05/223/24, 01-05/234/24 від 18.01.2024) – залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року у справі №926/3269/23 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги – покласти на АТ «Чернівціобленерго».
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України. 
5.          Матеріали справи №926/3269/23 повернути Господарському суду Чернівецької області. 
Повний текст постанови складено та підписано 05.04.2024.

Головуючий суддя                                                                      І.Б. Малех 

Суддя                                                                                          В.М. Гриців

Суддя                                                                                          О.В. Зварич