СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року                                       м. Харків                        Справа № 922/1064/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Мартюхіна Н.О.;
за участі секретаря судового засідання Голозубової О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу (вх.№1321Х/2) Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій» та апеляційну скаргу (вх.№1323Х/2) ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24 (повний текст ухвали підписано 04.04.2024 суддею Байбаком О.І. у приміщенні Господарського суду Харківської області)
за позовом фізичної особи-підприємця Галай Євгена Олеговича, м.Харків,
до 1. Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій», м.Харків,
2. ОСОБА_1 , м.Харків,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів,- приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця Івана Олександровича, м.Харків, 
про переведення прав та обов`язків покупця за договором та визнання окремої частини договору недійсною,-
ВСТАНОВИВ:
Оспорюваною ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24 задоволено заяву фізичної особи-підприємця Галая Євгена Олеговича (вх.№1064/24 від 02.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову. Вжито таких заходів забезпечення позову: - заборонено відчуження 682/1000 частини нежитлової будівлі літ.«А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині нежитлової будівлі літ.«А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський район (до зміни – Нововодолазький район), смт.Нова Водолага, площа Кооперативна, номер lБ (один «Б»)) – до вирішення справи по суті; - заборонено будь-яким державним реєстраторам (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 682/1000 частини нежитлової будівлі літ.«А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині нежитлової будівлі літ.«А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський район (до зміни – Нововодолазький район), смт.Нова Водолага, площа Кооперативна, номер lБ (один «Б»)) – до вирішення справи по суті.
Акціонерне товариство «Харківське підприємство автобусних станцій» з ухвалою господарського суду не погодилося, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Галая Євгена Олеговича про забезпечення позову до подання його позовної заяви до АТ «Харківське підприємство автобусних станцій», ОСОБА_1 , третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, про вжиття заходів забезпечення позову – відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає таке:
- обставини, на підставі яких суд першої інстанції зробив висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, належним чином не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами;
- заявником при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову не доведено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а судом у свою чергу не перевірені усі обставини та не надана  належна правова оцінка доказам, обставинам та обґрунтованості заяви;
- висновок господарського суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, є необґрунтованим;
- 19.05.2023 між Акціонерним товариством «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 укладеного договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, літ. «А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ємцем Івном Олександровичем за реєстровим №3063. Даний договір укладено без порушень прав позивача та в рамках чинного законодавства. Доводи щодо наявності у позивача прав на переведення на нього прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу є необґрунтованими та надуманими, а договір оренди частини нежилого приміщення №350 від 15.09.2020, на який посилається позивач, взагалі не містить в собі положень щодо права позивача на придбання об`єкту оренди;
- з 19.05.2023 і до сьогоднішнього дня, тобто майже 11 місяців, як відомо АТ «Харківське підприємство автобусних станцій», ОСОБА_1 не продав та не намагається продати даний об`єкт нерухомості, що є беззаперечним фактом використання його у власних цілях, що робить недоцільним відчуження нерухомості на користь іншого набувача;
- позивач неодноразово звертався до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою про забезпечення позову щодо спірного об`єкта нерухомості за результатами розгляду яких ухвалами районного суду відмовлено у задоволенні цих заяв;
- суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, висловив лише намір, що відповідач має можливість відчужити спірне майно та здійснювати будь-які дії щодо нього, без вказівки на будь-які конкретні дані, що підтверджували б намір відповідача відчужити чи здійснити будь-які дії з вищевказаним нерухомим майном, у зв`язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 поновлено Акціонерному товариству «Харківське підприємство автобусних станцій» строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій». Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 13.06.2024 о 16:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104. Встановлено учасникам справи строк по 10.06.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження. Запропоновано учасникам справи надати оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 заяву представника позивача, адвоката Колісниченка Артура Сергійовича, про участь у всіх судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, задоволено. Ухвалено судове засідання у справі №922/1064/24, призначене на 13.06.2024 р. о 16:30 год., провести за участі представника позивача, адвоката Колісниченка Артура Сергійовича, у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
Також з ухвалою господарського суду не погодився другий відповідач, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Галая Євгена Олеговича про забезпечення позову до подання його позовної заяви до АТ «Харківське підприємство автобусних станцій», ОСОБА_1 , третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович про вжиття заходів забезпечення позову – відмовити. Стягнути з позивача на користь другого відповідача судовий збір, який було сплачено за подання апеляційної скарги.
Другий відповідач наводить аналогічні доводи, зазначені першим відповідачем, а також вказує, що спір стосовно майна триває з початку липня 2023 року, при цьому власником зазначеного майна до сих пір залишається ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто другий відповідач протягом тривалого часу не здійснював жодних дій, направлених на відчуження об`єкта нерухомого майна, з метою уникнення виконання судового рішення в частині переведення прав та обов`язків на позивача. Крім того, господарським судом необґрунтовано зроблено висновок про співмірність заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, оскільки у разі задоволення позову на позивача будуть переведені права і обов`язки покупця за договором купівлі-продажу, проте позивач не стане автоматичним власником спірного майна, оскільки для набуття права власності необхідна воля першого відповідача. Також зазначає, що частка 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 205,3 кв.м, не виділені в натурі, відповідно, вона не може бути предметом заходів забезпечення позову. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1064/24, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/1064/24.
28.05.2024 судді-доповідачу передані матеріали оскарження даної справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 13.06.2024 о 16:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104. Встановлено учасникам справи строк по 10.06.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження. Запропоновано учасникам справи надати оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.
Представник фізичної особи-підприємця Галая Є.О. через систему «Електронний суд» подав до суду відзиви (вх.№7924 від 10.06.2024, №7939 від 11.06.2024) на апеляційні скарги, в яких зазначає, що у зв`язку з порушенням договором купівлі-продажу від 19.05.2023 відповідачами переважного права покупця, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх прав. Позивач зазначає, що сам лише факт наявності права власності зумовлює наявність ризику вільно за своєю волею власнику вказане право реалізувати, і та обставина, що протягом певного часу власник таку правомочність не здійснив, не свідчить про не здійснення її в майбутньому, у тому числі під час розгляду справи. Доводи апеляційних скарг про необхідність надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) є протиправними та свідчать про застосування завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що є неприпустимим. Інші доводи апеляційних скарг зводяться до цитування норм чинного законодавства та судових рішень безвідносно до обставин справи та за відсутності жодного посилання, що саме ці положення чинного законодавства порушив суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 заяву представника Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій», адвоката Кавуна Ігоря Олеговича, про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, задоволено. Ухвалено судове засідання у справі №922/1064/24, призначене на 13.05.2024 о 16:30 год. провести за участі представника Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій», адвоката Кавуна Ігоря Олеговича, у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 заяву представника позивача, адвоката Колісниченка Артура Сергійовича, про участь у всіх судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, задоволено. Ухвалено судове засідання у справі №922/1064/24, призначене на 13.06.2024 о 16:30 год., провести за участі представника позивача, адвоката Колісниченка Артура Сергійовича, у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
У судовому засіданні 13.06.2024 представники першого та другого відповідачів вимоги апеляційних скарг підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити апеляційні скарги.
Представник позивача заперечував з підстав, зазначених у відзивах на апеляційні скарги. Просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення. 
Відповідно до частин 1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Фізична особа-підприємець Галай Євген Олегович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 , в якій просив суд: 1) перевести на ОСОБА_2 права і обов`язки покупця за договором купівлі-продажу, укладеним між Акціонерним товариством «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Ємцем Іваном Олександровичем за реєстровим №3063 від 19.05.2023, на 682/1000 частини нежитлової будівлі літ.«А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині купівлі-продажу нежитлової будівлі літ.«А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ); 2) визнати недійсним пункт 2.1.3, відповідно до якого: «у разі наявності наміру орендодавця продати об`єкт оренди, його частину чи об`єкт нерухомості в цілому (нежитлову будівлю) та за умови належного виконання орендарем своїх обов`язків за цим договором, орендодавець зобов`язується надати орендарю пропозицію про здійснення переважної купівлі об`єкту оренди його частини чи нерухомості, частиною якої є об`єкт оренди за 30 днів до запланованої дати продажу» та пункт 2.3.5 договору оренди нежитлового приміщення №16/23 від 27.02.2023, укладений між Акціонерним товариством «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 , відповідно до якого передбачено, що «в разі належного виконання своїх обов`язків за цим договором, у разі продажу орендодавцем об`єкту оренди, його частини чи об`єкта нерухомості в цілому (нежитлова будівля) орендар має переважне право перед іншими особами на придбання об`єкту оренди його частини чи об`єкту нерухомості в цілому (нежитлової будівлі). У разі бажання орендаря скористатись своїм правом визначеним у цьому пункті, орендар повинен повідомити про це орендодавця продовж 30 днів з дати отримання пропозиції орендодавця про своє рішення».
Одночасно з позовною заявою позивач подав до господарського суду заяву про забезпечення позову (вх.№1064/24 від 02.04.2024), в якій просив суд до вирішення спору по суті застосувати такі заходи забезпечення позову: - заборонити відчуження 682/1000 частини нежитлової будівлі літ.«А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині нежитлової будівлі літ.«А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 )) – до вирішення справи по суті; - заборонити будь-яким державним реєстраторам (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 682/1000 частини нежитлової будівлі літ.«А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині нежитлової будівлі літ.«А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 )) – до вирішення справи по суті.
Заява мотивована тим, що на даний час ОСОБА_1 має можливість вільно відчужити та здійснювати будь-які дії щодо майна, яке є предметом спору. Зазначене, на думку позивача, свідчить, що з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі ОСОБА_1 вживатиме заходів щодо перереєстрації спірних приміщень за іншими особами, що у подальшому унеможливить чи істотно ускладнить відновлення порушених прав позивачем, призведе до необхідності залучення у справі інших осіб, змінювати предмет позову, або звертатися з іншими позовами.
На підтвердження зазначених обставин заявником надано такі докази: договір №350 оренди частини нежитлового приміщення від 15.09.2020, укладеного між Акціонерним товариством «Харківське підприємство автобусних станцій» та ФОП Галаєм Є.О. з додатками №1, 2 до нього, додаткову угоду №1 від 25.09.2020 до договору№350 оренди частини нежитлового приміщення від 15.09.2020, акт приймання-передачі об`єкту оренди від 28.09.2020, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 17.02.2015, свідоцтво про право власності від 11.06.2002 №40, додаткову угоду №б/н від 22.03.2022 до договору оренди частини нежитлового приміщення №350 від 15.09.2020; додаткову угоду №1 від 30.12.2022 до договору оренди частини нежитлового приміщення Нововодолазької автостанції №350 від 15.09.2020, платіжні доручення про сплату оренди приміщення, акти надання послуг з оренди приміщення, акт звіряння взаємних розрахунків за період: вересень 2020-червень 2023 років між ФОП Галаєм Є.О. та АТ «Харківським підприємством автобусних станцій» за договором №350 від 15.09.2020, договір купівлі-продажу від 19.05.2023, укладеного між АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 , Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 01.04.2024, акт від 27.02.2023 прийому-передачі до договору оренди №16/23 від 27.02.2023, лист-пропозицію за вих.№07/31/1 від 05.04.2023 та лист щодо викупу об`єкта оренди.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд виходив з того, що відповідач у даній справі - ОСОБА_1 , має право вільно розпоряджатися цим майном, у тому числі і на його відчуження. Відтак, у разі невжиття заходів забезпечення позову може відбуватись подальше відчуження необмеженому колу осіб частини спірного нерухомого майна, стосовно якого існує спір, який передано на розгляд суду в межах даної справи, що у подальшому може унеможливити чи істотно ускладнить відновлення порушених прав позивача, у випадку винесення судом рішення на його користь, може призвести до необхідності залучення у справі інших осіб, зміни позивачем предмету позову, або звертатися з іншими позовами. Господарський суд зазначив, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Господарський суд дійшов висновку про наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин, відтак задовольнив заяву про вжиття заходів забезпечення позову у повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1064/24.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.
Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини. Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.
У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-6/2011 від 16.06.2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору рішення у справі «Кюблер проти Німеччини» від 13.01.2011 заява № 32715/06), 
Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Згідно з частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №910/19506/20.
Беручи до уваги зазначене, господарським судом правильно встановлено, що між Акціонерним товариством «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ємцем Іваном Олександровичем за реєстровим № 3063 від 19.05.2023, предметом якого є частина нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Предметом заявленого ФОП Галаєм Євгеном Олеговичем позову, зокрема, є переведення прав покупця за наведеним договором у частині купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Отже, у межах даної справи існує спір про правомірність укладення договору купівлі-продажу №3063 від 19.05.2023 у частині продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі, літ. «А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Посилання заявників апеляційних скарг на те, що договір купівлі-продажу від 19.05.2023 укладено без порушень прав позивача та в рамках чинного законодавства, а вимога позивача про переведення на нього прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу є необґрунтованою та надуманою, адже договір оренди частини нежилого приміщення №350 від 15.09.2020 взагалі не містить в собі положень щодо права позивача на придбання об`єкту оренди; колегія суддів вважає безпідставними, оскільки перевірка господарським судом вказаних обставин фактично призведе до вирішення цього спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову у цій справі.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, обґрунтована тим, що відповідач у даній справі - ОСОБА_1 , має право вільного розпорядження цим майном, у тому числі його відчуження.
Колегія суддів вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову та мотивація, викладена у ній, відповідають вищенаведеним вимогам чинного законодавства, оскільки заявник обґрунтував причини звернення з заявою про забезпечення позову, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, які свідчать, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. 
З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Як зазначалося вище, до заяви про забезпечення позову заявником надано належні та допустимі докази у розумінні ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.
Заявники апеляційних скарг стверджують, що майже 11 місяців ОСОБА_1 не продав та не намагається продати даний об`єкт нерухомості, що є беззаперечним фактом використання його у власних цілях, що робить недоцільним відчуження нерухомості на користь іншого набувача, а суд першої інстанції, висловив лише припущення, що відповідач має можливість відчужити спірне майно та здійснювати будь-які дії щодо нього, без вказівки на будь-які конкретні дані, що підтверджували б намір відповідача відчужити чи здійснити будь-які дії з вищевказаним нерухомим майном.
Колегія суддів вважає такі доводи заявників апеляційних скарг безпідставними  з огляду на те, що лише сам факт наявності права власності передбачає право власника вільно розпоряджатися своїм майном, відтак зумовлює ризик реалізувати це право у будь-який час. Таким чином, твердження заявників про те, що ОСОБА_1 протягом певного періоду не здійснив таку правомочність, не може свідчити про те, що другий відповідач не скористається своїм правом на продаж спірного майна у майбутньому, у тому числі і під час розгляду справи по суті. 
Об`єднана Палата Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 зазначила, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
З урахуванням того, що метою вжиття заходів про забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок господарського суду про те, що, у разі невжиття заходів забезпечення позову може відбуватись подальше відчуження необмеженому колу осіб частини зазначеного вище нерухомого майна, стосовно якого існує спір, який передано на розгляд суду в межах даної справи, що у подальшому може унеможливити чи істотно ускладнить відновлення порушених прав позивача, у випадку винесення судом рішення на його користь, може призвести до необхідності залучення у справі інших осіб, зміни позивачем предмету позову, або звертатися з іншими позовами.
Суд першої інстанції правомірно встановив наявність прямого зв`язку між запропонованими позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.
Таким чином, доводи скаржників про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної ухвали суду з посиланням на те, що суд встановив обставини справи, які мають суттєве значення для застосування заходу забезпечення позову, без достатніх доказів, є неаргументованими та відхиляються колегією суддів.
Щодо твердження другого відповідача про те, що частка 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 205,3 кв.м, не виділені в натурі, відповідно, вона не може бути предметом заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є конкретизованою, адже містить вимогу про заборону відчуження 682/1000 частини спірної нежитлової будівлі відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному реєстрі речових прав та додатку №1 до договору оренди – Плану з зазначенням розташування та меж об`єкту оренди, а також заборону будь-яким державним реєстраторам чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного майна, до вирішення справи по суті. При цьому вказані заходи забезпечення жодним чином не обмежують власника спірного приміщення у володінні та користуванні цим майном, а містять заборону лише в частині відчуження того майна, право на яке заявлено позивачем у даному спорі та вирішуватиметься у ході розгляду справи.
Посилання апелянтів на наявність преюдиційності обставин, встановлених у судових рішеннях (ухвалах) Нововодолазького районного суду Харківської області у справах №631/954/23 та №631/1011/23 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у цих справах міститься лише правова оцінка наявності підстав застосування положень Цивільного процесуального кодексу України щодо забезпечення позову, та питання віднесення справ до юрисдикції господарських судів. Відтак вказані судові рішення Нововодолазького районного суду Харківської області у справах №631/954/23 та №631/1011/23 не містять жодних преюдиційних обставин у порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання наявності/відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову у даній справі.
За таких обставин, господарський суд цілком законно вказав, що обрані способи забезпечення позову не порушують прав осіб, що не є учасниками судового процесу, та співвідносяться з предметом позову, а, отже, існує зв`язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову. Крім того, вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон мають тимчасовий характер, у той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності; та не позбавить власника спірного майна його права володіння та користування ним за власним розсудом.
Отже, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність існування реальної загрози для настання наслідків, про які вказує заявник, та наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони відчуження 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (у частині нежитлової будівлі літ.«А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), а також заборони будь-яким державним реєстраторам чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного майна, до вирішення справи по суті.
Оскільки у межах доводів апеляційних скарг заявники не спростували висновки оскаржуваної ухвали суду, тому апеляційні скарги є не доведеними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до пункту 3 частини 2 ст.129 Конституції України та частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, що відповідно до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24 – без змін.
Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на осіб, які подали апеляційні скарги.
Керуючись ст.269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.04.2024 у справі №922/1064/24 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 24.06.2024. 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна