П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 р. Категорія: 140	м. Одеса	Справа № 489/8658/23	
Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.,
час і місце ухвалення: 14:40:57, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

при секретарі	Вишневській А.В.	

за участю сторін:	 	
позивач	ОСОБА_1 (паспорт)	

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Котляренко Єлизавети Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1112686 від 17.12.2023; закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що 17.12.2023, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. О.Янати, 118, позивачка начебто не користувалась ременем безпеки, чим порушила вимоги п. 2.3 в, 2.4 а  ПДР  України. На підставі цього співробітник поліції виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5  ст. 121 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки Правила дорожнього руху  вона не порушувала. Вказує, що у зазначений час вона дійсно керувала транспортним засобом ЗАЗ - з використанням засобів безпеки, а саме паску безпеки. В цей час позивачка була зупинена працівниками патрульної поліції, які запитали в неї водійське посвідчення, страховку та документи на право власності на автомобіль. При цьому відеозапису начебто вчиненого нею правопорушення на її вимогу працівниками поліції надано не було; при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивача не було ознайомлено з її правами; в оскаржуваній постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, на який здійснювалась фіксація нібито вчиненого нею порушення; в оскаржуваній постанові відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На переконання позивачки, вище перелічені порушення свідчать про незаконність постанови серії ЕНА № 1112686, яка підлягає скасуванню, а справа про притягнення її до адміністративної відповідальності – закриттю.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2024 року у позові відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що позивачці не було роз`яснено її прав та не надано можливості скористуватись безоплатною правничою допомогою, а також не було враховано, що після проведення оперативного втручання у позивачки видалена молочна залоза та одягаючи пасок безпеки, вона затягнула його лише через живіт, а при зупинці автомобіля відстібнула його.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що Постановою серії ЕНА № 1112686 від 17.12.2023 встановлено, що 17.12.2023 о 11:50:09 в м. Миколаєві, вул. Олександра Янати, 118, водій ОСОБА_1 керувала т.з. ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , та не користувалась засобами пасивної безпеки, а саме паском безпеки, та не пред`явила на вимогу поліцейського документи, чим порушила п. 2.3 в, 2.4 а  ПДР  України. Зафіксовано на  БК  474656, 474667, чим порушила п. 2.3 а  ПДР  - порушення правил користування ремінями безпеки. Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 5  ст. 121 КУпАП  та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. (порушення об`єднано в одне провадження згідно  ст. 36 КУпАП).
У вказаній постанові, яка виготовлена шляхом роздрукування з технічного пристрою, не зазначено відомостей про пристрій (встановлений на автомобілі відео реєстратор), на який здійснювалася фіксація вказаного правопорушення.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивачка звернулась до суду.
          Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача з обставинами справи та її притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України «Про дорожній рух», установлюють  Правила дорожнього руху  України затверджені  постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Приписами пункту 2.3 в ПДР  України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Згідно п. 2.4 а  ПДР  України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс).
Частиною 5  статті 121 КУпАП  передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП  доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Стаття 280 КУпАП  визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю
При застосуванні скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься за наслідками розгляду справи, при виконанні вимог та дотриманні гарантій, які закріплені  КУпАП, а також за умови зібрання належних доказів вчинення адміністративного правопорушення
Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис
Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої  Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395  (далі - Інструкція).
Відповідно п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Наведене дає підстави для висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване саме в автоматичному режимі.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі 536/583/17.
Щодо правопорушення, яке вчинене позивачкою, суд зазначає таке.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють  ПДР  України.
Пунктом 1.1 ПДР  України визначено, що ці Правила відповідно до  ЗУ «Про дорожній рух»  встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
У відповідності до  п. 1.3 ПДР  України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Приписами пункту 2.3 в  ПДР  України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Пунктом 1.9 ПДР  України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 5  статті 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Представником відповідача надано до суду компакт-диск з відеозаписом події, зафіксованої відеореєстратором, закріпленого у службовому автомобілі, з якого вбачається, що позивач, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не користувалась засобами пасивної безпеки, а саме паском безпеки, чим порушила п. 2.3 в  Правил дорожнього руху, відповідальність за таке правопорушення передбачене ч. 5  ст. 121 КУпАП України. Також, на вказаному компакт-диску міститься файл з назвою «Фото з фактом», яким підтверджено, що позивачка не користувалась паском безпеки, керуючи транспортним засобом.
Дані відеозапису (фото фіксації) з відеореєстратора, закріпленого в службовому автомобілі поліції, підтверджують висновки інспектора щодо обставин справи, а тому є належним та допустимим доказом в розумінні  КУпАП, що доводить вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Крім того, з долученого до відзиву на апеляційну скаргу відеозапису з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції вбачається, що інспектором поліції було дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності: повідомлено причину зупинки транспортного засобу; належним чином повідомлено про свої особисті дані (прізвище і посаду); роз`яснено процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; неодноразово запропоновано отримати постанову про накладення адміністративного стягнення (фактичних дій з отримання такої постанови ОСОБА_1 не вчинено - не проставлено власний підпис про отримання постанови та роз`яснення прав).
Таким чином, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача з обставинами справи та її притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 5  ст. 121 КУпАП  не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Приписами частини першої статті 72 КАС України визначено, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до частин першої, другої статті 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із частиною першою  ст. 90 КАС України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1112686 від 17.12.2023 року є законною та скасуванню не підлягає.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2024 року по справі № 489/8658/23, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький