УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №290/814/23 Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М.В. 
Категорія 69 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б. 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.
за участю секретаря     Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №290/814/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 9 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчука М. В., 
ВСТАНОВИВ:
       У червні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 11 лютого 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. 
Вважає неможливим примирення та збереження шлюбу, оскільки вони припинили подружні стосунки, а шлюб носить формальний характер.
Враховуючи вищезазначене, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 11 лютого 2010 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області 11 лютого 2010 року, актовий запис №3.
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 9 жовтня 2023 року позов задоволено.
Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №3.
Стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Зокрема, зазначає, що у відзиві на позов він заперечував проти розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення. Однак, вказаний відзив залишився поза увагою суду першої інстанції.
Наполягає на можливості збереження шлюбу, оскільки наявність певних непорозумінь у сімейних стосунках жодним чином не свідчить про можливість розірвання шлюбу. 
В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу та наполягав на необхідності надання строку для примирення.
Стверджує, що бажає зберегти шлюб та не втратив до своєї дружини почуття кохання й поваги. Дружина та син є сенсом його життя й відсутні підстави для розірвання шлюбу.
ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти надання строку для примирення, тривалістю не більше одного місяця. 
Також зазначила, що погіршення стосунків між нею та відповідачем триває незначний проміжок часу й вона не виключає можливість їхнього примирення та збереження шлюбу.
       Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За правилами частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.
Частиною першою статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Отже, принцип добровільності шлюбу передбачає як право на шлюб, так і право на розірвання шлюбу, що усуває порушення прав людини та випадків можливої дискримінації. 
Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуття любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні стосунки між чоловіком та дружиною,- все це негативно відображається на особистому житті кожного із подружжя.
Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що грунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги усіх членів сім`ї.
Відповідно до правил статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 січня 2024 року надано сторонам строк для примирення, тривалістю один місяць.
У подальшому, в судове засідання, призначене на 9 год. 15 хв. 27 лютого 2024 року, сторони не з`явилися.
Однак, зміст наданих сторонами пояснень в судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2024 року, свідчить про те, що вони бажають зберегти шлюб. Матеріали справи не містять доказів того, що подальше збереження сімейних стосунків між подружжям є неможливим та спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а також інтересам їхнього неповнолітнього сина. 
Враховуючи вищезазначене, рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову про розірвання шлюбу. 

       Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 9 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: