Унікальний номер справи 370/3291/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9951/2024
Головуючий у суді першої інстанції Л.В. Мерзлий
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
   Іменем   України
 
14 травня 2024 року                                                                                                      місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
 
головуючого  Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
сторони
 
позивач                    ОСОБА_1 
відповідач               ОСОБА_2 
 
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року, 
у с т а н о в и в :
 
У грудні 2023 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.  
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання на 13.03.2024.
05.03.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження у справі № 370/3291/23 за позовом   ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із ухвалою суду про зупинення провадження у справі ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернулась з апеляційною скаргою. Вважає, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, які призвели до постановлення помилкової ухвали, через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання про зупинення провадження у справі. 
Представник позивача зазначає, що на підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі відповідачем надано суду документи, які в порушення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не свідчать про перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 
Отже, суд зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального права та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу, оскільки на час вирішення питання про зупинення провадження у даній справі матеріали справи не містили достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Так, наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 798 «По особовому складу» було видано 30.08.2023, витяг з наказу у військовій частині зареєстровано 17.09.2023, резолюцію на документі проставлено командиром військової частини підполковником ОСОБА_6 . Таким чином, на думку апелянта, а ні підполковник ОСОБА_7 , а ні ОСОБА_2 не могли помилитися у тому, що станом на 01.02.2024 ОСОБА_2 вже перебував на штатно-посадовій категорії «майор». Також видача таких довідок передбачена для оформлення ряду документів, що стосуються соціального захисту. Отже, довідка не відповідає наказу № 798 від 30.08.2023 «по особовому складу».        
Апелянт звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що кошти у позику ОСОБА_2 було надано 27.09.2016, тобто задовго до подій 24.02.2022. Наслідки невиконання обов`язків за правочином, відповідачу також були відомі. Окрім того, ОСОБА_2 є відповідачем в численних справах Святошинського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості за договорами позики, що негативним чином характеризує особу відповідача.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд з огляду на те, що ОСОБА_2  перебуває на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_1 з 25.09.2023 по теперішній час, яка перебуває в зоні бойових дій та залучається до виконання бойових завдань, дійшов висновку про необхідність зупинити провадження у справі.
Оцінивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено. Станом на час винесення ухвали воєнний стан в Україні не скасовано.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Перебування відповідача у складі Збройних Сил України під час воєнного стану, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, є безумовною підставою для зупинення провадження у справі незалежно від її складності.
Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2024 № 50 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 25.09.2023 по теперішній час, яка перебуває в зоні бойових дій та залучається до виконання бойових завдань. Зазначене також стверджується витягом з наказу командувача сухопутних військ ЗСУ по особовому складу від 30.08.2023 № 798. (а.с. 76, 77).
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існують обставини, які, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому обов`язком суду є зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів перебування ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині, що переведена на воєнний стан, та виконання ним бойових завдань у зоні бойових дій, не є обґрунтованими, оскільки суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам, оскільки положеннями п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок, а не право суду зупинити провадження у справі з зазначеної у ньому підстави. Цією нормою не передбачено можливість зупинення провадження у справі в залежності від участі чи неучасті у бойових діях сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. Довідка військової частина НОМЕР_1 від 01 лютого 2024 року №50 є належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України під час воєнного стану. Доказів на спростування викладеного вище суду не надано.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.
За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
                                                                                           Л. Д.  Поливач
 
                                                                                           А. М.  Стрижеус
 
                                                                                           О. І.  Шкоріна