ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року	Львів	Справа № 500/4394/22 пров. № А/857/23445/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року (головуючий суддя Мартиць О.І., м. Тернопіль) у справі № 500/4394/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

                                                     в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як інваліду війни ІІ групи у розмірі 3906 грн неправомірними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити йому недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як інваліду війни ІІ групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач є інвалідом війни ІІ групи, має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, розмір якої на момент виникнення спірних правовідносин, враховуючи  рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 за №3-р/2020, має визначатись відповідно до  ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».  Покликається на правову позицію Великої Палати Верховного суду, яка викладена у постанові від 13.06.2023 у справі №560/8064/22.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у зв`язку з отриманням такої в меншому розмірі, ніж передбачено Законом №3551-XII, а саме, в розмірі 3906 грн.
За результатами розгляду заяви листом відповідача від 11.10.2022 позивачу відмовлено у виплаті такої допомоги в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та зазначено, що порядок такої виплати, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".
Не погоджуючись із розміром проведеної виплати, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в умовах воєнного стану Кабінету Міністрів України надано повноваження приймати рішення щодо порядку та розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2022 року, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Суд першої інстанції вказав, що оскільки позивачу виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та  «Про жертви нацистських переслідувань», то підстав для задоволення позову немає.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2  статті 19 Конституції України  та частини 2  статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Згідно  статті 13 Закону № 3551-XII  (в редакції  Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» від 25.12.1998 № 367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Законом України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"  (Закон №107-VI) положення  статті 13 Закону №3551-ХІІ  щодо грошової допомоги інвалідам війни викладено в такій редакції:
"Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008  зазначені положення  Закону №107-VI  щодо внесення змін до  статті 13 Закону №3551-ХІІ  визнані неконституційними з мотивів того, що внесення до законодавчих актів змін і доповнень та визнання законів такими, що втратили чинність, призвело до фактичного скасування чи звуження змісту і обсягу існуючих прав і свобод людини і громадянина.
Надалі, Законом України від 28.12.2014 №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ  VI  Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України  було доповнено пунктом 26, яким передбачено, що окремі положення ряду законів України, в тому числі й  Закону №3551-ХІІ, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Внаслідок таких змін, протягом 2014-2022 років Кабінетом Міністрів України приймались постанови, якими визначались фіксовані розміри щорічної разової допомоги до 5 травня, яка підлягала виплаті, зокрема інвалідам війни, які були меншими ніж визначені у  статті 13 Закону №3551-ХІІ  в редакції  Закону №367-XIV.
Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020  окреме положення пункту 26  розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, було визнано неконституційним.
При цьому Конституційний Суд України у п. 2.2 мотивувальної частини вказаного  рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008, вказав на те, що  Бюджетним кодексом України  не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Таким чином,  рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020  відновлено дію відповідних положень статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  в редакції  Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-XIV.
Спірним питанням у даній справі є визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році інвалідам війни ІІ групи.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 червня 2023 року у справі №560/8064/22 відступив від висновку щодо застосування положень  статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої  статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті  20  та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу  VI  Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України  та Порядку № 540 у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі №580/2869/22, відповідно до якого правомірним є нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком № 540, та сформулював такий правовий висновок:
« 1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей;
(2)  Бюджетним кодексом України  не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального  Закону № 3551-ХІІ;
(3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої  статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального  Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій.»
Апеляційний суд звертає увагу, що Уряд у додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої  Законом №3551-XII, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня.
Як вже було зазначено, відповідно до  статті 13 Закону № 3551-ХІІ  у редакції  Закону № 367-ХІV щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення  статті 13 Закону № 3551-XII  та Порядку №540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, для визначення розміру разової грошової допомоги інвалідам війни ІІ групи у 2022 році слід застосовувати  Закон № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу та є спеціальним  законом  у цій сфері спірних правовідносин.
Виходячи з аналізу правових норм та обставин даної справи, а також враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення  статті 13 Закону № 3551-XII  і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги інвалідам війни ІІ групи слід застосовувати не Порядок № 540, а  Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним  законом  у цій сфері відносин.
Відтак, апеляційний суд погоджується із доводами скаржника, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році повинна виплачуватися у розмірі, встановленому ст. 13 Закону № 3551-ХІІ  у редакції  Закону № 367-ХІV.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховані висновки Верховного Суду у подібних відносинах та неправильно застосовані норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі № 500/4394/22 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар