ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 р. 	Справа № 440/16219/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 18.01.24  по справі № 440/16219/23
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління ДПС у Полтавській області           
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Адвокатом Браташем Юрієм Павловичем через систему "Електронний суд" подано до Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 /надалі – позивач, ОСОБА_1 / до Головного управління ДПС у Полтавській області /надалі – відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області/ про:
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0002991305 від 13 березня 2019 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання на 43318,36 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 10829,59 грн;
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0003001305 від 13 березня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції на суму 170,00 грн;
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0003011305 від 13 березня 2019 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання на зі сплати військового збору на 3609,86 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 902,47 грн /а.с. 1-14/.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення – рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прощений кредитором за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб". Таким чином, зі зміною положень підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України скасовується відповідальність за вчинення податкового правопорушення з огляду на те, що відповідно до статті 58 Конституції України такі норми законодавства мають зворотну дію в часі та можуть бути застосовані до правовідносин із прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 . Тобто, починаючи з 23 квітня 2021 року прощений позивачу кредитором борг за іпотечним кредитом в іноземній валюті в розмірі 30490,92 грн доларів США, що складає 757667,53 грн, по курсу НБУ станом на 27 січня 2016 року, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2019 року №0002991305, від 13 березня 2019 року № 0003001305 та від 13 березня 2019 року № 0003011305.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що зі зміною положень підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України скасовується відповідальність за вчинення податкового правопорушення з огляду на що, відповідно до статті 58 Конституції України, такі норми законодавства мають зворотну дію в часі та можуть бути застосовані до правовідносин із прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 .
Тобто, починаючи 23 квітня 2021 р. з прощений кредитором борг за іпотечним кредитом в іноземній валюті в розмірі 30490,92 грн доларів США, що складає 757667,53 грн, по курсу НБУ станом на 27.01.2016 року, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тому вказаними змінами скасовується відповідальність платника податків зі сплати податків з таких сум.
Позивач вважає, що враховуючи вищезазначені обставини щодо внесення змін до ПК України внаслідок яких прощені банком позивачу кошти за відповідним кредитним договором не враховуються до суми оподаткованого доходу отриманого платником податку, що відповідно скасовує міру відповідальності (штрафні санкції) ОСОБА_1 за порушення (не сплату податків з таких сум), встановленні Актом № 165/16-31-13-05- 11/3003402602 від 11.02.2019 р., що вказує про відсутність наразі правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на підставі Оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 0002991305 від 13.03.2019 р., № 0003001305 від 13.03.2019 р., № 0003011305 від 13.03.2019 р., що вказує про їх протиправність.
На переконання позивача, податкові повідомлення-рішення № 0002991305 від 13.03.2019 р., № 0003001305 від 13.03.2019 р., № 0003011305 від 13.03.2019 р., є протиправним та підлягають скасуванню.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 складено акт за №165/16-31-13-05-11/3003402602 від 11 лютого 2019 року, згідно якого встановлено порушення норм підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статей 176 та 179 Податкового кодексу України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2016 рік; підпункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 та пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 43318,36 грн.; підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 3609,86 грн. На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 13 березня 2019 року №0002991305, яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 43318,36 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 10829,59 грн; від 13 березня 2019 року № 0003001305, яким застосовано штрафні санкції на суму 170,00 грн; від 13 березня 2019 року № 0003011305, яким збільшено суму податкового зобов`язання зі сплати військового збору на 3609,86 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 902,47 гривень. Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. В рішенні Конституційного Суду України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 визначено, що на правовідносини які виникли і закінчилися до набрання чинності «нового» закону, не поширюється дія нового закону (постанова Верховного Суду від 11 липня 2019 року в справі № 320/1175/17-а).
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 22 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82,2 статті 82 Податкового кодексу України винесено наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » №3420 /а.с. 69/, яким наказано провести документальну позапланову невиїзної перевірки з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року фізичною особою – платником податків ОСОБА_1 терміном 5 робочих днів з 29 січня 2019 року.
У період з 29 січня 2019 року по 04 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області на підставі наказу Головного управління ДФС у Полтавській області №3420 від 22 грудня 2018 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт №165/16-31-13-05-11/3003402602 від 11 лютого 2019 року /а.с. 18-21, 73-74/.
Перевіркою ОСОБА_1 встановлено порушення вимог:
- підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статей 176 та 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2016 рік;
- підпункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 та пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 43318,36 грн.;
- підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 3609,86 грн.
Так, в акті перевірки №165/16-31-13-05-11/3003402602 від 11 лютого 2019 року зазначено, що при проведенні перевірки встановлено:
«Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 згідно інформації про фізичну особу - платника податків з ЦБД ДФС України у 2016 році окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримала дохід у вигляді додаткового блага в сумі 750307,77 грн від юридичної особи - ПАТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750), за ознакою доходу « 126», із яких не сплачено податок.
Головним управлінням ДФС у Полтавській області направлено лист за №22962/10/16-31-11-21 від 29 жовтня 2018 року до ПАТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) з метою отримання інформації про суми нарахованих та виплачених доходів платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , зазначених в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року.
Листом за №14-2-02/65548 від 20 листопада 2018 року (вх. №24788/10 від 28 листопада 2018 року) отримано відповідь, згідно якої підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості фізичним особам, у т.ч. ОСОБА_1 у сумі 750307,77 грн, та надано копію Повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 27 січня 2016 року на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11228395000 від 03 жовтня 2007 року з Позичальником - ОСОБА_1 .
Листом ПАТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) (далі - Банк) повідомлено, що на підставі Договору про надання споживчого кредиту за №11228395000 від 03 жовтня 2007 року (далі - Договір) з фізичною особою ОСОБА_1 станом на 27 січня 2016 року обліковується кредитна заборгованість у сумі 38113,92 (тридцять вісім тисяч сто тринадцять доларів США 92 центи), що становить 947091,12 грн. по курсу НБУ на 27 січня 2016 року, штрафні санкції (пеня), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 186,25 грн. (сто вісімдесят шість гривень 25 копійок), а також заборгованість за відшкодування понесених ПАТ «Укрсиббанк» витрат на примусове стягнення в сумі 12134,33 грн (дванадцять тисяч сто тридцять чотири гривні 33 копійки).
Банком, який є кредитором за вищезазначеним Договором, на виконання вимог підпункту 164.2.17 «д», пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, було прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що станом на 27 січня 2016 року становить 30490,92 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто доларів США 92 центи), що становить 757667,53 грн., по курсу НБУ, а саме:
- сума основного боргу (кредиту) – 30194,74 (тридцять тисяч сто дев`яносто чотири долари США 74 центи) або 750307,77 грн по курсу НБУ станом на 27 січня 2016 року;
- суми відсотків - 296,18 (двісті дев`яносто шість доларів США 18 центів) або 7359,76 грн по курсу НБУ станом на 27 січня 2016 року;
- суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 186,25 грн (сто вісімдесят шість гривень 25 копійок).
З підписанням цього Договору ОСОБА_1 вважається повідомленою, відповідно до підпункту 164.2.17 «д», пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, про анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена вище та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника - ОСОБА_1 , за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).
Позичальнику - ОСОБА_1 повідомлено, що про анулювання (прощення) її основного боргу Кредитором - ПАТ «Укрсиббанк» буде повідомлено органам Державної фіскальної служби шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника - ОСОБА_1 , за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).
При цьому на Позичальника відповідно до Податкового кодексу України покладається обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації.
На Повідомлені про анулювання боргу міститься підпис ОСОБА_1 , датований 27 січня 2016 року. 
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання (у випадках коли таке подання є обов`язковим) податкових декларацій на підставі підпункту 16.1.2, підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18, статті 49, статті 176 та статті 179 ПКУ встановлено, що податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області не подано. 
Перевіркою правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно встановлено, що платник податку - фізична особа ОСОБА_1 в 1 кварталі 2016 року отримав дохід у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) боргу) в сумі 750307,77 грн. від юридичної особи - ПАТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750), за ознакою доходу « 126». 
сума основного боргу (неповернутого кредиту) згідно Повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 27.01.2016 року за кредитним договором №11228395000 від 03.10.2007 року - становить 241346,56 (двісті сорок одна тисяча триста сорок шість гривень 56 копійок) гривень.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що сума оподатковуваного доходу отриманого ОСОБА_1 у вигляді додаткового блага, яка включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу становить 241346,56 грн, сума, що не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не оподатковується як дохід отриманий у вигляді додаткового блага за результатами перевірки становить 508961,21 грн, тобто (750307,77 грн. (дохід у вигляді додаткового блага (основна сума боргу, (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням) та відображена кредитором у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків) - 241346,56 грн (сума оподатковуваного доходу у вигляді додаткового блага, визначена за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 року) .
Оподаткування доходу, отриманого платником податку у вигляді додаткового блага, оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 ПКУ.
Отже, розрахунок суми податкового зобов`язання:
241346,56 грн. - 689,00 грн. (50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року) = 240657,56 грн.
240657,56 грн. х 18% = 43318,36 грн. (сума податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за даними перевірки). 
Також відповідно до підпункту 1.2 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу. Згідно з підпунктом 1.3 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування. Сума військового збору, який підлягає сплаті платником податку самостійно до бюджету - 3609,86 грн.»
Листом Головного управління ДФС у Полтавській області №1321/16-31-05-11-17 від 07 березня 2019 року /а.с. 72/ повідомлено ОСОБА_1 на її заперечення до акту документальної позапланової невиїзної перевірки №165/16-31-13-05-11/3003402602 від 11 лютого 2019 року, що висновки акту перевірки залишаються без змін.
На підставі акту перевірки №165/16-31-13-05-11/3003402602 від 11 лютого 2019 року ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 13 березня 2019 року №0002991305 /а.с. 22, 68-зворот/, яким ОСОБА_1 збільшено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на 43318,36 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 10829,59 грн;
- від 13 березня 2019 року № 0003001305 /а.с. 24, 67-зворот/, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у сумі 170,00 грн;
- від 13 березня 2019 року № 0003011305 /а.с. 23, 68/, яким ОСОБА_1 збільшено суму податкового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 3609,86 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 902,47 грн.
Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Полтавській області від 13 березня 2019 року №0002991305, від 13 березня 2019 року № 0003001305 та від 13 березня 2019 року № 0003011305, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року від відповідача витребувано докази отримання/неотримання позивачем податкових повідомлень-рішень №0002991305 від 13 березня 2019 року, №0003001305 від 13 березня 2019 року, №0003011305 від 13 березня 2019 року та письмових пояснень з приводу дотримання/недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.
З огляду на те, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту отримання позивачем податкових повідомлень-рішень №0002991305 від 13 березня 2019 року, №0003001305 від 13 березня 2019 року, №0003011305 від 13 березня 2019 року, а в письмових поясненнях відповідач не вказав дату, на яку позивач дізналася або повинна була дізнатися (мала таку можливість) про наявність таких податкових повідомлень-рішень, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, а тому переходить до розгляду позовних вимог по суті.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, за наявності підстав для нарахування позивачу податкового зобов`язання та штрафних санкцій за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування», штрафних санкцій за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» та податкового зобов`язання та штрафних санкцій за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», а отже, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 13 березня 2019 року №0002991305, від 13 березня 2019 року № 0003001305 та від 13 березня 2019 року № 0003011305 прийняті на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює та визначає Податковий кодекс України /надалі – ПК України ( у відповідних редакціях)/ .
Відповідно до п.79.1. ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) (далі - ПКУ) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до п. 79.2. ст. 79 ПКУ документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Таким чином, невиїзна документальна позапланова перевірка з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.16 по 31.12.16 ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) проведена відповідно до ст. 79 ПКУ та наданої інформації ПАТ «УкрСиббанк».
Згідно з підпунктом 162.1.1 пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК України).
Згідно з підпунктом «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній у період, що перевірявся) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Пунктом 8 підрозділу 1 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Отже, в контексті наведених норм законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, а проценти, нараховані за користування кредитом, та/або штрафні санкції (пеня) за таким кредитом, прощені (анульовані) кредитором, не є додатковим благом та не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.
Пунктом 179.1 статті 179 ПК України встановлений обов`язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 179.7 статті 179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.
Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощеної (анульованої) основної суми боргу за кредитом та який був повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити в декларації анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
З матеріалів справи вбачається, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 згідно інформації про фізичну особу - платника податків з ЦБД ДФС України у 2016 році фактично отримала дохід у вигляді додаткового блага в сумі 750307,77 грн від юридичної особи - ПАТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750), за ознакою доходу « 126», з якого не сплачено податок. Головним управлінням ДФС у Полтавській області направлено лист №22962/10/16-31-11-21 від 29 жовтня 2018 року до ПАТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) з метою отримання інформації про суми нарахованих та виплачених доходів платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , зазначених в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року. 
Листом №14-2-02/65548 від 20 листопада 2018 року (вх. №24788/10 від 28 листопада 2018 року) отримано відповідь, якою підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 у сумі 750307,77 грн та надано копію Повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 27 січня 2016 року на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11228395000 від 03 жовтня 2007 року з Позичальником - ОСОБА_1 . 
Листом ПАТ «Укрсиббанк» повідомлено, що на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11228395000 від 03 жовтня 2007 року з фізичною особою ОСОБА_1 станом на 27 січня 2016 року обліковується кредитна заборгованість у сумі 38113,92 (тридцять вісім тисяч сто тринадцять доларів США 92 центи), що становить 947091,12 грн по курсу НБУ на 27 січня 2016 року, штрафні санкції (пеня), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 186,25 грн (сто вісімдесят шість гривень 25 копійок), а також заборгованість за відшкодування понесених ПАТ «Укрсиббанк» витрат на примусове стягнення в сумі 12134,33 грн (дванадцять тисяч сто тридцять чотири гривні 33 копійки). Банком, який є кредитором за вищезазначеним Договором, на виконання вимог підпунктзивачу кредитором борг за іпотечним кредитом в іноземній валюті в розмірі 30490,92 грн доларів США, що складає 757667,53 грн, по курсу НБУ станом на 27 січня 2016 року, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Вказані обставини позивачем не заперечувалися та не спростовувалися.
Отже, сума прощеного (анульованого) боргу за кредитом складає 750307,77 грн. та при цьому судом першої інстанції встановлено, що вказана сума боргу є основною сумою боргу (неповернутого кредиту), та не включає в себе штрафи, пеню, тощо, та прощена (анульована) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства.
Розрахунок оподатковуваного доходу отриманого ОСОБА_1 у вигляді списання банком заборгованості по кредиту (додаткового блага), а саме: 30194,74 (тридцять тисяч сто дев`яносто чотири дол. США 74 цента) доларів США х 799,30 за 100 доларів США (станом на 01.01.2014 по курсу НБУ) = 241346,56 грн.
Законом України від 25 грудня 2015 № 928-УШ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальну заробітну плату на 1 січня 2016 установлено у розмірі 1378 гривень.
Таким чином, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається основна сума його боргу (кредиту), анульованого (прощеного) за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у розмірі, що перевищує у 2016 році - 689 гривень.
Отже, розрахунок суми оподатковуваного доходу:
241 346,56 грн. - 609,00 грн. (50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку нарік), встановленої на 1 січня звітного податкового року) = 240 657,56 гривень.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що сума оподатковуваного доходу отриманого ОСОБА_1 у вигляді додаткового блага, яка включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу становить 240 657,56 грн., сума що не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не оподатковується як дохід отриманий у вигляді додаткового блага за результатами перевірки становить 509 650,21 гривень.
Оподаткування доходу, отриманого платником податку у вигляді додаткового блага, оподатковується за ставкою визначеною п. 167.1 ст.167 ПКУ.
240 657,56 грн. х 18% = 43318,36 грн. (сума податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за даними перевірки).
Також, відповідно до пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу. Згідно з пп. 1.3 п. 16і підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» ПКУ ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Отже, розрахунок суми податкового зобов`язання:
240 657,56 грн х 1,5% = 3609,86 грн. (сума податкового зобов`язання сума військового збору за даними перевірки).
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання (у випадках коли таке подання є обов`язковим) податкових декларацій на підставі пп. пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18, ст.49, ст.176 та ст.179 ПКУ встановлено, що податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Полтавській області не подано.
Таким чином за результатами перевірки додатково визначено грошові зобов`язання по податку на доходи з фізичних осіб у сумі 43318,36 грн., та по військовому збору у сумі 3609,86 грн.
За таких підстав слід вважати, що анульована банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні ПК України, та підлягає оподаткуванню в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з суми анульованої (прощеної) заборгованості позивачем не нарахований та не сплачений, а також не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік.
Щодо доводів позивача про те, що до спірних правовідносин слід застосувати положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» від 13 квітня 2021 року № 1383-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України /в редакції Закону №1383-IX/ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Згідно із абзацом 3 підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України /в редакції Закону №1383-IX/ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Відповідно до приписів пункту 2 Закону №1383-IX вказаний закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а отже діє з 23 квітня 2021 року.
В постановах Верховного Суду від 26.03.2020 по справі № 815/2219/16, від 19.03.2019 у справі № 816/65/18 судом касаційної інстанції зроблено наступні висновки:
Верховний Суд, аналізуючи положення пункту 11 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, дійшов висновку, що за змістом наведеного пункту до податкових правопорушень незалежновіддатиїхвчинення застосовуються штрафні санкції в розмірах, визначених Податковим кодексом України у редакції, чинній на момент застосування заходів відповідальності. Правова позиція щодо зворотної дії нормативно-правового акту шляхом прямого застереження в ньому про таке підтвердження викладена Конституційним Судом України у рішенні від 09.02.1999 № 1/99-рп, а саме: надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно- правовомуакті. Підстави не застосовувати положення пункту 11 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення», а також пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164; пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, які не визнані неконституційними та були чинними на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відсутні.
Жодна норма Закону № 265/95-ВР не передбачає застосування до платників відповідальності, що діяла у період вчинення правопорушення.
Відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Аналізуючи зміст вище зазначених правових норм, колегія суддів зазначає, що податковим органом протиправно було застосовано положення п. 11 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України до спірних правовідносин, оскільки законодавцем був змінений не лише розмір штрафу за порушення передбачені п.1 ст. 17 Закону №265/95-ВР, а й умови настання такої відповідальності, що відповідно до ст. 58 Конституції України не можуть бути застосовані до позивача.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 визначено, що "за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно- правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього."
Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (expostfacto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.
При цьому, надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно правовому акті.
Отже, в зазначеному рішенні Конституційного Суду України, визначено, що на правовідносини які виникли і закінчилися до набрання чинності «нового» закону, не поширюється дія нового закону (постанова Верховного Суду від 11.07.2019 в справі № 320/1175/17-а).
Крім того, у Законі №1383-IX не міститься застережень про надання положенням підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 і абзацу 3 підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України зворотної дії в часі, а відтак їх дія не поширюється на момент винесення оспорюваних податкових повідомлень-рішень.
Також варто зауважити, що предмет правового регулювання Закону №1383-ІХ не пов`язаний із скасуванням чи пом`якшенням жодного із видів відповідальності особи. Цим законом внесено зміни до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 і абзацу 3 підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України виключно у частині, що стосується визначення бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб. База оподаткування - це окремий елемент податку, який не можна ототожнювати із відповідальністю за несвоєчасну його сплату. Закон №1383-ІХ за сферою його правового регулювання безпосередньо не врегульовує питання відповідальності платників податків.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , проте, що до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, колегія суддів не бере до уваги оскільки позивачкою не надано доказів, що між нею, позичальником ОСОБА_1 та кредитором - ПАТ «Укрсиббанк» було укладено додаткову угоду про зміну зобов`язання за кредитом з іноземної валюти на національну валюту. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, за наявності підстав для нарахування позивачу податкового зобов`язання та штрафних санкцій за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування», штрафних санкцій за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» та податкового зобов`язання та штрафних санкцій за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», а отже, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 13 березня 2019 року №0002991305, від 13 березня 2019 року № 0003001305 та від 13 березня 2019 року № 0003011305 прийняті на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 року по справі № 440/16219/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 по справі № 440/16219/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський