24.05.24
22-ц/812/708/24
Провадження №22-ц/812/708/24 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2024 року                                        м. Миколаїв
                                                                                    Справа № 484/7072/23
Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  – Шаманської Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В. 
переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу 
за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
до
ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Паньковим Д.А., 26 лютого 2024 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 6 березня 2024 року,
у с т а н о в и в:
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позову зазначало, що 2 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – Кредитодавець_ та ОСОБА_2 (далі – Позичальник) укладено договір кредитної лінії № 642811019, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 7250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
28 листопада 2018 року між ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 642811019 від 2 липня 2021 року.
31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.
Відповідно до Реєстру боржників № 154 від 5 жовтня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 642811019.
20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача.
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 29337,68 грн., з яких: 7249,15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22088,53 грн. - сума заборгованості за процентами.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 642811019 від 2 липня 2021 року у розмірі 29337,68 грн., з яких: 7249,15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22088,53 грн. - сума заборгованості за процентами. Розподілено судові витрати.
Рішення суду мотивовано тим, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Зі змісту укладеного з відповідачем кредитного договору вбачається, що ОСОБА_2 , підписанням цього договору підтвердила, що вона ознайомилась з умовами договору, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх дотримуватися та виконувати. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 29337,68 грн., з яких: 7249,15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22088,53 грн. - сума заборгованості за процентами, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстр боржників до нього.
Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги за укладеним 2 липня 2021 року кредитним договором №642811019. 
Матеріали справи не містять доказів існуючої заборгованості відповідача за кредитним договором № 642811019 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». До позову не додано детального розрахунку заборгованості. Платіжне доручення, яке міститься у матеріалах справи не доводить того, що саме на платіжну картку відповідача було перераховано зазначену у договорі суму коштів, оскільки не містить жодного підпису та печатки кредитодавця.
Крім того, ОСОБА_2 посилається на неналежність наданих позивачем доказів, а саме копію додаткової угоди № 28/1118-01 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу від 28 листопада 2018 року. 
ОСОБА_2 зазначає, що у справі відсутній витяг з реєстру боржників як додаток до договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року, укладеному між ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
Відповідач вказувала, що вона не була повідомлена про заміну кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим на підставі п.2 ст.517 ЦК України вона як боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання їй доказів переходу прав до нового кредитора.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав її такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи не обґрунтованими. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало, що договір укладений між сторонами в електронній формі. Його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника. 
Щодо первинних бухгалтерських документів та підтвердження перерахування коштів за кредитними договорами позивач посилався на положення ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідно до яких первинні документи можуть бути складені як у паперовій, так і у електронній формі. Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису. 
Враховуючи, що кредит за вищезазначеними договорами було видано на картку позичальника, всі правовідносини між позичальником та кредитором регулюються ЗУ «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних документів» відповідно до положень яких документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Позивач зазначав, що вказаний кредитний договір недійсним не визнаний у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже справа розглядалась апеляційною інстанцією без виклику учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги,   колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 2 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 642811019, який підписано електронним підписом позичальника.
Відповідно до умов даного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати відповідачу кредит на суму 7250 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Згідно п.1.7.Договору кредит надавався Позичальнику строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту (далі - Дисконтний період). 
Пунктом 1.9. Договору визначено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку:
1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;
1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
1.4.3. У випадку користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.
У пункті 4.3. Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Пунктом 4.15 Договору визначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Як вбачається з договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 5 Договору «Реквізити сторін».
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів на суму 7250 грн (а.с. 9).
Зазначене підтверджується і платіжним дорученням, згідно якого 2 липня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало ОСОБА_1 7250 гривень за договором № 642811019 на платіжну картку № 5100-94ХХ-ХХХХ-1951 (а.с. 9).
За такого, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції вірно вважав доведеним факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору у електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.
Згідно умов цього договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 10-12).
20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 642811019 в сумі 29337,68 грн., з яких: 7249,15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22088,53 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Тобто дані договори є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення її заборгованості за кредитним договором № 642811019 від 2 липня 2021 року у заявленому позивачем розмірі.
Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази існуючої заборгованості відповідача за кредитним договором № 642811019 не заслуговують на увагу.
Відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Посилання ОСОБА_2 на неналежність наданих позивачем доказів, а саме копії додаткової угоди № 28/1118-01 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу від 28 листопада 2018 року, а також на відсутність витягу з реєстру боржників як додаток до договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року, укладеному між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року - Додаткова угода до вказаного договору факторингу (а. с. 10-13).
20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а. с. 13-14).
Сторони погодили у п.4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами Реєстру прав вимог. Пунктом 12 Договору факторингу передбачено, що одним із додатків до нього є Реєстр прав вимоги.
Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 642811019 в сумі 29337,68 грн., з яких: 7249,15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22088,53 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15).
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, надані копії Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Додаткової угоди до нього № 26 від 31 грудня 2020 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».
Копія договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
За такого, колегія суддів вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення її заборгованості за кредитним договором № 642811019 від 2 липня 2021 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Посилання відповідачки на те, що вона не була повідомлена про заміну кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим на підставі п.2 ст.517 ЦК України вона як боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання їй доказів переходу прав до нового кредитора, колегія суддів вважає безпідставними. 
Так, неповідомлення ОСОБА_1  про заміну кредитора у зобов`язанні  не звільняє її від обов`язку виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Крім того, вона не була позбавлена можливості сплачувати кредитну заборгованість і первісному кредитору, але цього вона також не зробила. Виконання умов кредитного договору за наведеними вище цивільно-процесуальними нормами є її обов`язком.
За такого суд першої інстанції, проаналізувавши надані сторонами докази, повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:         Н.О. Шаманська
  
Судді: Т.Б. Кушнірова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.