ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 травня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/3891/22
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/432/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

                                   У С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь 39 046 грн майнової та 10 000 грн моральної шкоди, завданої залиттям квартири, 6 038,40 грн витрат, пов`язаних з оплатою за проведення експертизи.
Заявлені вимоги мотивовано тим, що 09 жовтня 2021 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Актом про залиття квартири від 09 жовтня 2021 року встановлено, що причиною залиття, що трапилось в системі холодного водопостачання є ймовірна негерметичність з`єднання водяної труби у квартирі АДРЕСА_2 . Позивачу стало відомо, що у квартирі АДРЕСА_2 протягом вересня місяця 2021 року проводились ремонтно-будівельні роботи на підставі договору підряду № 20035, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 . 
ОСОБА_3 звернувся з письмовою претензією до ФОП ОСОБА_2 з вимогою усунути за власний рахунок наслідки неякісно виконаних робіт шляхом повної матеріальної компенсації власнику квартири АДРЕСА_3 . Відповідачка визнала, що залиття помешкання позивача відбулось внаслідок неякісного виконня  ремонтно-будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_4 протягом вересня місяця 2021 року та зобов`язалась відновити наслідки затоплення до початкового стану. Ці зовбов`язання ФОП ОСОБА_2 не виконала. 04 січня 2022 року ОСОБА_1 направив ФОП відповідачці претензію-вимогу про сплату матеріального збитку, яка залишилась без реагування. 
Позивач зазначив, що спричинену майнову та моральну шкоду має відшкодувати саме ФОП ОСОБА_2 , оскільки відповідачка за договором підряду здійснювала протягом вересня місяця 2021 року ремонтно-будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті неякісного виконання яких відбулось залиття належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 13 382,88 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вина відповідача підтверджується висновками експертів, листом-зобов`язанням ФОП ОСОБА_2 від 01 листопада 2021 року, актом про залиття квартири АДРЕСА_3 від 13 жовтня 2021 року, показаннями свідків. Вважає, що відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначену презумпцію не спростовано, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Зазначає, що поза увагою суду залишено положення пунктів 8.7, 8.9 договору підряду № 20035 від 16 жовтня 2020 року, які, на думку скаржника, свідчать про відсутність відповідальності виконавця у разі пошкодження квартири АДРЕСА_2 внаслідок проведення ремонтних робіт в інших приміщеннях, квартирах. Проте саме через неякісно виконані роботи виконавця ФОП ОСОБА_2 у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2 сталося затоплення квартири АДРЕСА_1 , яка розташована поверхом нижче. 
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув відповідь на відзив, який надійшов до суду 08 вересня 2022 року, зазначивши, що ухвалою суду від 07 вересня 2022 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та матеріали справи направлено до експертної установи, оскільки на момент отримання судом відповіді на відзив матеріали справи перебували в суді.
У наданому відзиві ФОП ОСОБА_2 , не погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Доводи відзиву зводяться до того, що скаржник помилково тлумачить пункт 8.7 договору підряду, в якому йдеться не про зобов`язання виконавця нести відповідальність за пошкодження в квартирі АДРЕСА_2 , як вважає скаржник, а про відсутність відповідальності за пошкодження в інших приміщеннях, квартирах, внаслідок виконання робіт у квартирі АДРЕСА_2 . Зазначене узгоджується з положенням ч. 2 ст. 1172 ЦК України, за яким саме замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо підрядник діяв за завданням замовника. 
Відповідачка указує на те, що в акті про залиття квартири встановлено, що причиною залиття, яке трапилось в системі холодного водопостачання, є ймовірна негерметичність з`єднання водяної труби в квартирі АДРЕСА_2 , проте не встановлено її вини у проведенні робіт по з`єдннанню водяної труби в квартирі АДРЕСА_2 , а також безпосередній причинний зв`язок між замоканням стіни у помешканні позивача та наслідками робіт, які здійснювалися в квартирі АДРЕСА_2 .
Вважає, що судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права при поверненні позивачу відповіді на відзив разом з додатками, оскільки ухвалою суду від 07 вересня 2022 року вже призначено судову будівельно-технічну експертизу і після повернення справи із експертної установи позивач не був позбавлений права повторно подати відповідь на відзив разом з додатками і клопотанням про поновлення такого строку.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що саме на власника квартири АДРЕСА_5 покладається обов`язок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, який не залучений до участі в справі відповідачем. ФОП ОСОБА_2 за договором підряду не зобов`язана нести відповідальність за пошкодження, що виникли під час проведення ремонтно-будівельних робіт в сусідніх приміщеннях.
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 14, 15).
16 жовтня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) укладено договір підряду № 20035 на проведення ремонтно-будівельних робіт приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 26-29).
Відповідно до п. 1.1, 1.2 цього договору, замовник доручає виконавцю проведення ремонтно-будівельних робіт вищезгаданого приміщення згідно з попереднім кошторисом, що є невід`ємною частиною даного договору. Виконавець зобов`язується забезпечити проведення ремонтно-будівельних робіт з дотриманням діючих технічних умов ДСТУ і ДБН на ремонт приміщень.
Згідно з п. 2.8 - 2.10 указаного договору, термін початку робіт з моменту укладення договору або після виконання зобов`язань при зупинці робіт становить 20 робочих днів. Термін закінчення виконання робіт затверджується за погодженням сторін. Не менше ніж один раз на тиждень виконавець здає, а замовник приймає і оплачує виконані обсяги робіт згідно з розцінками, зазначеними в кошторисі. Про це складається Акт виконаних робіт.
Пунктом 3.6 договору передбачено, що у разі внесення замовником змін до затвердженого плану робіт, замовник зобов`язується повідомити безпосередньо виконавця і узгодити вартість та терміни виконання робіт. В разі якщо цього не зроблено, замовник бере на себе відповідальність за наслідки і зобов`язується сплатити виконавцю вартість робіт згідно акту виконаних робіт.
З пунтку 3.8 цього договору вбачається, що у разі якщо замовник не згодний з якістю, обсягом або термінами виконання робіт, він зобов`язаний передати повний список своїх претензій виконавцю у письмовому вигляді, узгодити термін їх виправлення і підписати акт про дефекти. Висунення претензій та підписання Акту про дефекти не позбавляє замовника зобов`язання прийняти та оплатити виконані роботи.
Відповідно до п. 4.1 - 4.3 виконавець зобов`язується виконувати роботи якісно та дотримуватися діючих технічних умов ДСТУ і ДБН на ремонт приміщень. У разі неякісного виконання робіт, на основі письмової претензії замовника скласти Акт про дефекти в якому вказати повний перелік браку та терміни їх виправлення. За свій рахунок виправити всі недоліки згідно з Актом про дефекти в узгоджений термін. 
Замовник має право в будь-який час, не втручаючись в проведення робіт, здійснювати контроль за якістю, порядком, термінами і обсягом виконуваних робіт, повідомляти виконавця про виявлені недоліки в роботі (пункт 5.1 указаного договору).
Пунктами 8.1 - 8.7 указаного договору визначено, що виконавець не зобов`язаний нести відповідальність за якість матеріалів, що надаються замовником; нести відповідальність за роботи, виконані іншими підрядниками і субпідрядними організаціями, залучення не виконавцем; нести відповідальність за претензії до якості, обсягів і термінів виконаних робіт, прийнятих замовником згідно з Актом виконаних робіт і не зазначених у відповідному Акті про дефекти; нести відповідальність за механічні пошкодження, що з`явились не з вини виконавця; нести відповідальність за електро-фурнітуру, санітарно-технічні прилади; нести відповідальність за появу тріщин на стінах і стелі, якщо будинок дає активну усадку, про що свідчать тріщини в під`їзді та місцях загального користування; нести відповідальність за пошкодження, що виникли під час проведення ремонтно-будівельних робіт в сусідніх приміщеннях.
Згідно з п. 9.1, 9.2 договору, виконавець представляє гарантію якості на всі види виконаних робіт протягом 36 місяців з дня прийняття робіт замовником, за умови виконання замовником всіх зобов`язань за договором і надання замовником відповідно Акту виконаних робіт. Виконавець не виробляє усунення недоліків в наступних випадках: після закінчення гарантійного терміну; якщо недоліки викликані неправильною експлуатацією приміщення; при появі дефектів на поверхнях від зовнішніх впливів; якщо недоліки викликані неякісними будівельними матеріалами, наданими замовником; якщо роботи були проведені з порушенням технології з ініціативи замовника.
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і внесення передоплати, і діє до закінчення виконання всіх зобов`язань обома сторонами. За згодою сторін договір може бути продовжений на новий термін (п. 11.2, 11.7).
12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до директора управляючої компанії ТОВ «Стрілецька набережна» з проханням скласти акт по факту залиття квартири АДРЕСА_3 , ймовірно сусідами зверху, квартири АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 20). 
Актом про залиття квартири від 13 жовтня 2021 року встановлено, що 09 жовтня 2021 року в будинку АДРЕСА_6 трапилось залиття, яке виразилося в наявності замокання та декількох підтікань води на стінах і стелі у другому санвузлі, що призвело до пошкодження матеріалів стелі (гіпсокартон, фарба) та матеріалів стіни (декоративна штукатурка-мікроцемент). Причиною залиття, що трапилась в системі холодного водопостачання, є ймовірна негерметичність з`єднання водяної труби в квартирі АДРЕСА_2 . За висновками і рекомендаціями комісії власнику квартири АДРЕСА_5 рекомендовано виявити та усунути негерметичність з`єднання трубопроводів в санвузлі. З даним актом  ознайомлено власників квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 будинку (т. 1 а.с. 21).
01 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_2 складено лист зобов`язання, в якому зазначено, що виконання нею ремонтно-будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_4 протягом вересня 2021 року призвело до затоплення розташованої нижче квартири АДРЕСА_1 . Зазначено про зобов`язання відновити наслідки затоплення до початкового стану (т. 1 а.с. 31). 
За змістом претензії-вимоги 09 листопада 2021 року ОСОБА_3   вимагав від відповідачки складання Акту про дефекти ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_5 ; усунення недоліків щодо виконання вузла з`єднання водопровідних труб при підйомі на стіну санвузла кватири АДРЕСА_5 протягом 3 календарних днів за власний рахунок; усунення за власний рахунок наслідків таких неякісно виконаних робіт шляхом повної матеріальної компенсації власнику квартири АДРЕСА_3 вартості за затоплені будівельні матеріали (які були в первинному вигляді, без наслідків затоплення) та оплату за виконання робіт по ремонту наслідків затоплення в повному обсязі протягом 20 календарних днів, додатком додано Акт про залиття квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 30).
Відповідно до висновку експерта № ЧК-822/03-16/21 будівельно-технічного дослідження від 15 грудня 2021 року, проведеного за заявою ОСОБА_1 , вартість матеріальної шкоди, завданої приміщенню ванної кімнати в квартирі АДРЕСА_3 , внаслідок залиття, що сталося 09 жовтня 2021 року становить 39046 грн з ПДВ (т. 1 а.с. 40-49).
Висновками судової будівельно-технічної експертизи № 1908/22-24 від 09 листопада 2023 року встановлено наступне (т. 1 а.с. 180-198):
1. Сліди залиття суміжного санвузла (ванної кімнати), а саме ванної 5 (згідно з копією технічного паспорта, т. 1 а.с. 16-19) квартири АДРЕСА_3 , збереглись. Пошкодження данного приміщення, які виникли внаслідок залиття та збереглись станом на 30 серпня 2023 року, наведені в дослідницькій частині висновку. Слід зазначити, що експерт не має можливості категорично стверджувати про технічний стан прихованих конструкцій, тому що в результаті візуального обстеження можливо виявити лише видимі дефекти, а для встановлення характеру та масштабу пошкоджень, що утворилися в прихованих на момент проведення дослідження конструкціях приміщення ванної, необхідне розкриття конструкцій. 
2. Під час проведення обстеження 30 серпня 2023 року встановлено, що внаслідок залиття пошкоджено опорядження двох стін з мікроцементу, відсоток видимих пошкоджень яких по відношенню до загальної площі стін становить 4,8%. Згідно методики «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками» у випадку пошкодження частини поверхні опорядження до розрахунку включається повна площа. Враховуючи вищезазначене, ремонту підлягають: дві стіни з мікроцементу, з врахуванням слідів патьоків з гіпсокартону на стінах з мікроцементу, а також дві стіни, що пофарбовані, оскільки вони мають однакову кольорову гаму зі стелею, примикають до стін з мікроцементу.
3. Під час проведення обстеження 30 серпня 2023 року встановлено, що внаслідок залиття пошкоджено опорядження стелі, відсоток видимих пошкоджень якої по відношенню до загальної площі стелі становить 1,3 %. Згідно методики «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками» у випадку пошкодження частини поверхні опорядження до розрахунку включається повна площа. Враховуючи вищезазначене, оскільки ремонту підлягають дві стіни з мікроцементу та дві стіни, що пофарбовані, потребує переробки загальна площа стелі з гіпсокартону, з врахуванням також слідів патьоків з гіпсокартону на стінах з мікроцементу, що свідчить про пошкодження даного матеріалу.
4. Аналізуючи результати проведеного обстеження та дані наданих на дослідження матеріалів цивільної справи № 750/3891/22, встановлено, що характер і місце розташування пошкоджень оздоблювальних покриттів конструкцій свідчить про те, що такі пошкодження утворилися внаслідок залиття з вище розташованих конструкцій будинку, тобто, причиною намокання і пошкодження стін та стелі приміщення ванної 5 (згідно з копією технічного паспорта, т. 1 а.с. 16-19) квартири АДРЕСА_3 , є втрата герметичності системи холодного водопостачання 09 жовтня 2021 року під час проведення ремонтно-будівельних робіт у приміщенні ванної, розташованої на п`ятому поверсі у квартирі АДРЕСА_7 .
5. В межах технічних можливостей Чернігівського відділення КНДІСЕ визначити вологість у приміщенні, а також вологість стін та стелі приміщення ванної 5 квартири АДРЕСА_3 , не видається можливим, оскільки в експертній установі відсутнє відповідне обладнання. Слід зазначити, що станом на 30 серпня 2023 року (дата натурного обстеження) у приміщенні, а також на стінах та стелі ванної 5 квартири АДРЕСА_3 , відсутні ознаки порушення температурно-вологісного режиму (конденсат, пліснява) та якості внутрішнього повітря.
6. Враховуючи результати проведеного дослідження (див. Дослідницьку частину висновку) та загальний мікроклімат досліджуваного приміщення, вентиляція у приміщенні ванної 5 квартири АДРЕСА_3 , достатня для даного приміщення, умови мікроклімату оптимальні.
7. Оскільки станом на 30 серпня 2023 року у приміщенні ванної 5 квартири АДРЕСА_3 , на стінах та стелі наявні опоряджувальні покриття, встановити які саме матеріали використані для підготовки стін та стелі не видається можливим, використані матеріали є прихованими (закриті опоряджувальними покриттями). Обсяги прихованих робіт можливо було перевірити лише в процесі їх виконання, також за результатами обстеження неможливо встановити фактичний об`єм використаних матеріалів при виконанні прихованих робіт.
8. Встановити, чи дотримано всіх необхідних технологій при підготовці стін до нанесення облицювального матеріалу, не видається можливим, оскільки технології виконання робіт можливо було перевірити лише в процесі їх виконання. Одночасно слід зазначити, що станом на 30 серпня 2023 року на опоряджувальних покриттях стін, які не зазнали пошкоджень внаслідок залиття, відсутні дефекти (тріщини, відшарування, деформації, здуття), які свідчили б саме про порушення технології виконання підготовчих робіт. 
9. Для облицювання стін та стелі приміщення ванної 5 квартири АДРЕСА_3 , використані: - стіни: стіна з дверним прорізом та стіна праворуч від входу в приміщення ванної – фарбування (згідно встановленої структури поверхні попередній шар – шпаклівка); стіна ліворуч від входу та стіна навпроти стіни з дверним прорізом – мікроцемент; - стеля: фарбування (згідно проведеного простукування попередні шари - гіпсокартон, шпаклівка).
10. Встановити, чи дотримано всіх необхідних технологій при нанесенні облицювального матеріалу, не видається можливим, оскільки технології виконання робіт можливо було перевірити лише в процесі їх виконання. Одночасно слід зазначити, що станом на 30 серпня 2023 року на опоряджувальних покриттях стін та стелі, які не зазнали пошкоджень внаслідок залиття, відсутні дефекти (тріщини, відшарування, деформації, здуття), що свідчили б саме про порушення технології виконання облицювальних робіт.
11. Враховуючи результати дослідження (див. дослідницьку частину висновку) та технічний стан опоряджувальних покриттів, які не зазнали пошкоджень внаслідок залиття, матеріали, що були використані для ремонту, придатні для експлуатації в умовах ванної кімнати. Щодо шпаклівки Knauf HP Finish та гіпсокартону звичайного Plato встановлено наступне. Шпаклівка Knauf HP Finish та гіпсокартон звичайний Plato наведені лише в копії Додатку № 8 до копії Висновку експерта № ЧК-822/03-16/21 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 15 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 76-77). Чеки та видаткові накладні на придбання саме шпаклівки Knauf HP Finish і гіпсокартону звичайного Plato відсутні в наданих на дослідження матеріалах. Візуальним оглядом неможливо встановити саме виробника фактично застосованих шпаклівки та гіпсокартону, оскільки станом на 09 жовтня 2021 року (дата залиття згідно наданих матеріалів) та станом на 30 серпня 2023 року (дата проведення натурного обстеження) дані будівельні матеріали є прихованими (закриті опоряджувальними покриттями).
12. Розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття 09 жовтня 2021 року приміщення ванної 5 квартири АДРЕСА_3 , станом на час проведення експертизи, становить 34 180,06 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, передбачених ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Частиною 2 ст. 1172 ЦК України передбачено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.
Актом про залиття квартири від 13 жовтня 2021 року засвідчено, що 09 жовтня 2021 року в будинку АДРЕСА_6 трапилось залиття, що видобразилось в наявності замокання та декількох підтікань води на стінах і стелі у другому санвузлі, що призвело до пошкодження матеріалів стелі (гіпсокартон, фарба) та матеріалів стіни (декоративна штукатурка-мікроцемент). Причиною залиття, що трапилась в системі холодного водопостачання, указано ймовірну негерметичність з`єднання водяної труби в квартирі АДРЕСА_2 . За висновками і рекомендаціями комісії власнику квартири АДРЕСА_5 рекомендовано виявити та усунути негерметичність з`єднання трубопроводів в санвузлі. З даним актом власники квартири АДРЕСА_1 та № 80 ознайомлені.
Звернувшись з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок неналежного виконання вузла з`єднання водопровідних труб при підйомі на стіну санвузла квартири АДРЕСА_5 відбулося залиття суміжного санвузла квартири АДРЕСА_1 , розташованої поверхом нижче. 
Просив покласти обов`язок по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України саме на ФОП ОСОБА_2 , яка на підставі договору підряду № 20035 від 16 жовтня 2020 року здійснювала ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_2 , оскільки з її вини відбулося залиття належного позивачу помешкання.
ФОП ОСОБА_2 просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, указуючи, що не є належним відповідачем у цій справі, та посилалась на відсутність безпосередього причинного зв`язку між замоканням стіни, наслідками і розміром шкоди.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Положеннями ч. 2 ст. 1172 ЦК України визначено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Для настання деліктної відповідальності відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.
Згідно зі ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.
Як правильно зазначив у рішенні суд першої інстанції, Акт про залиття квартири від 13 жовтня 2021 року свідчить про те, що ймовірно причиною залиття квартири АДРЕСА_3 являється негерметичність з`єднання водяної труби в квартирі АДРЕСА_2 , але наведеним Актом не встановлено вину відповідачки у проведенні робіт по з`єднанню водяної труби в квартирі АДРЕСА_2 , причинний зв`язок між замоканням стіни у квартирі позивача та наслідками роботи ФОП ОСОБА_2 , які проводилися в квартирі АДРЕСА_2 . 
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 09 листопада 2023 року встановлено, що характер і місце розташування пошкоджень оздоблювальних покриттів конструкцій свідчить про те, що такі пошкодження утворилися внаслідок залиття з вище розташованих конструкцій будинку, тобто, причиною намокання і пошкодження стін та стелі приміщення ванної квартири АДРЕСА_3 , є втрата герметичності системи холодного водопостачання під час проведення ремонтно-будівельних робіт у приміщенні ванної, розташованої на п`ятому поверсі у квартирі АДРЕСА_8 . Указаним висновком вину ФОП ОСОБА_2 по проведенню робіт по герметичності системи холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 також не встановлено. Відповідно до п. 8.9 договору підряду № 20035 від 16 жовтня 2020 року відповідачка не зобов`язана нести відповідальність за затоплення приміщення та інших об`єктів не з її вини, що повністю узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 1172 ЦК України.
Колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що вина ФОП ОСОБА_2 у залитті квартири позивача підтверджується листом-зобов`язанням від 01 листопада 2021 року. Апеляційний суд виходить з того, за умовами пунктів 4.2-4.3 договору підряду № 20035, укладеного 16 жовтня 2020 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 , виконавець зобов`язується у разі неякісного виконання робіт, на основі письмової претензії замовника скласти Акт про дефекти, в якому вказати повний перелік браку та терміни їх виправлення, за свій рахунок виправити всі недоліки згідно з Актом про дефекти в узгоджений термін. Матеріали цієї справи не містять доказів складання Акту про дефекти приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . У справі відсутні також докази направлення ОСОБА_3 та відповідно отримання відповідачкою претензії-вимоги від 09 листопада 2021 року. За змістом ст. 81 ЦПК України доказування (а отже і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зазначене у скупності спростовує твердження позивача про те, що відповідно до ст. 1166 ЦК України саме ФОП ОСОБА_2 повинна нести відповідальність за завдану шкоду.
Надавши оцінку наявним у справі доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачка є неналежним відповідачем за даним позовом. Саме на власника квартири АДРЕСА_5 покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної залиттям квартири. Наведене узгоджується з Актом про залиття квартири від 13 жовтня 2021 року, яким власнику квартири АДРЕСА_2 рекомендовано виявити та усунути негерметичність з`єднання трубопроводів в санвузлі.
Суд першої інстанції правильно послався на те, що ОСОБА_3 не залучений до участі у справі як відповідач, а ФОП ОСОБА_2 відповідно до п. 8.7 не зобов`язана нести відповідальність за пошкодження, що виникли під час проведення ремонтно-будівельних робіт в сусідніх приміщеннях. Відносини між замовником та підрядником врегульовані договором та нормами цивільного законодавства, за умовами яких саме замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Апеляційний суд не вважає слушними твердження позивача про невірне тлумачення судом положення пунктів 8.7, 8.9 договору підряду № 20035 від 16 жовтня 2020 року, за якими ФОП ОСОБА_2 не зобов`язана нести відповідальність за пошкодження, які виникли під час проведення ремонтно-будівельних робіт в сусідніх приміщеннях, нести відповідальність за затоплення приміщення та інших об`єктів не з її вини. Як наведено вище, вина ФОП ОСОБА_2 у залитті квартири позивача не підтверджена наявними у справі доказами, отже на власника квартири АДРЕСА_5 покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної залиттям квартири позивача. 
Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38).
Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).
Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.
Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.
Аргументи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права внаслідок безпідставного повернення відповіді на відзив з додатками не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не являються підставою для його скасування. Апеляційний суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що позивач не був позбавлений можливості подати відповідь на відзив з додатками повторно, заявивши відповідне клопотання.
Зважаючи на те, що не знайшли підтвердження доводи позову про наявність підстав для відшкодування ФОП ОСОБА_2 позивачу майнової шкоди, завданої залиттям квартири, не підлягає задоволенню і вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною від основної.
Питання розподілу судових витрат суд першої інстанції вирішив відповідно до ст. 137, 139, 141 ЦПК України, дійшовши обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн та витрат за проведення судової експертизи в розмірі 13 382,88 грн. Апеляційна скарга позивача не містить заперечень щодо їх розподілу та розміру.
Вирішуючи заявлене у відзиві на апеляційну скаргу клопотання ФОП ОСОБА_2 про покладення на позивача судових витрат, понесених відповідачкою в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно із ч. 1 ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п. 9 ч. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторонни зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц, від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.
Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).
З огляду на наведене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
У суді апеляційної інстанції представництво інтересів ФОП ОСОБА_4 здійснював адвокат Баранов О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2024 року, ордеру серії СВ № 1077167 (2. 1 а.с. 29-30, 31).
Згідно із п. 2 договору про надання правничої допомоги, укладеного 02 лютого 2024 року між адвокатом Барановим О.В. та ФОП ОСОБА_4 , адвокат надає клієнту наступні послуги: 1) складання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу; 2) представництво інтересів клієнта в Чернігівському апеляційному суді у справі № 750/3891/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2023 року в якості представника відповідача з усіма правами, наданими ст. 43, 49,64 ЦПК України, без обмеження на вчинення процесуальних дій.
Сплата ФОП ОСОБА_4 3 000 грн витрат на правничу допомогу підтверджується квитанцією № 3 від 05 лютого 2024 року (т. 2 а.с. 39).
Під час апеляційного розгляду від позивача клопотання про необґрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу або його зменшення не надходили.
Ураховуючи навелене та беручи до уваги наявність документально підтверджених доказів витрат ФОП ОСОБА_4 на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а також об`єм і зміст складеного адвокатом відзиву на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 26-27), співмірність наданих адвокатом послуг зі складністю справи, з огляду на те. що справу розглянуто в порядку письмового провадження і адвокат безпосередньої участі у судових засіданнях апеляційного суду не брав, колегія суддів вважає можливим задовольнити заявлене клопотання про відшкодування понесених відповідачкою у суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу частково та стягнути на її користь 2 000 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2023 року – без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 000 (дві тисячі) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча:                                                                   Н.В. Шитченко

Судді:                                                                            Н.В. Висоцька

                                                                                      О.І. Онищенко