Справа № 125/1859/23 
Провадження № 33/801/549/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Єрмічова В. В.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року                                                                             м. Вінниця

       Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – адвоката Кримчака О. А. на постанову судді Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

       Постановою судді Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 11 вересня 2023 року о 16 год 35 хв. по вул. Заводській у м. Бар Вінницької області він керував транспортним засобом УАЗ 3303, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810». Результат – 2,49 проміле.
       Захисник ОСОБА_1  – адвокат Кримчак О. А. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2024 року, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів факту керування  ОСОБА_1  автомобілем та його зупинки працівниками поліції, а тому дії поліцейського щодо пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу є необґрунтованими та незаконними. Вказував, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише перебував на вул. Заводській в м. Бар Вінницької області біля автомобіля, який не перебував у русі, та ремонтував його. Крім того зазначав, що поліцейськими всупереч вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) порушено порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, тому що після проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та його незгоди з результатами такого огляду, поліцейський не направив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 
       Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
       Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 258066 від 11 вересня 2023 року 11 вересня 2023 року о 16 год 35 хв. по вул. Заводській у м. Бар Вінницької області  ОСОБА_1 керував транспортним засобом УАЗ 3303, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810». Результат – 2,49 проміле.
       Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала.
ОСОБА_1  своїм правом надати пояснення, висловити будь-які зауваження щодо оформлення протоколу чи його неправдивості, незгоди з результатами тестування не скористався, відмовившись при цьому від його підписання. Заперечень щодо факту керування транспортним засобом не висловив.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд водія  ОСОБА_1  проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, не чітка вимова, поведінка, що не відповідає обстановці) за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810».
       Згідно з результатами проведення відбору повітря з порожнини рота за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» вміст спирту у видихуваному повітрі становив 2,49 проміле. 
       Події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються відеозаписом з боді-камери поліцейського, з якого видно, що працівниками поліції було виявлено у  ОСОБА_1  ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан такого сп`яніння.  ОСОБА_1  погодився на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду – 2,49 проміле, при цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо процедури проходження чи результату огляду, як і заперечень щодо факту керування транспортним засобом,  ОСОБА_1  не висловлював. 
       Висновок суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.        
       Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості  ОСОБА_1  через відсутність доказів самого факту керування транспортним засобом та моменту його зупинки з огляду на таке.
       Суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (стаття 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
       Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
       У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом – виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
       Положення «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» № 357 від 27 квітня 2020 року, зобов`язують органи поліції та їх посадових осіб реагувати на всі повідомлення про правопорушення або події, інформація про які отримана в будь-який спосіб та забороняє відмову в прийнятті та реєстрації повідомлень про правопорушення або події.
       Матеріалами справи встановлено, що 11 вересня 2023 року від заявниці ОСОБА_2 на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що 11 вересня 2023 року о 16 год 37 хв. по вул. Заводській у м. Бар Вінницької області, що біля цукрового заводу водій транспортного засобу УАЗ 3303, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (зі слів заявниці) ледь не здійснив наїзд на пішохода. 
З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських видно, що працівниками поліції, які приїхали на виклик з приводу порушення ПДР України по вул. Заводській у м. Бар Вінницької області, на місці події було виявлено  ОСОБА_1 , який перебував на водійському сидінні в автомобілі УАЗ 3303, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.  ОСОБА_1  погодився на пропозицію поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто вчинив дії, які притаманні особі, яка керує транспортним засобом та несе за це відповідальність.
       При цьому як видно з цих же відеозаписів, під час спілкування із працівниками поліції будь-яких заперечень чи зауважень щодо факту керування автомобілем  ОСОБА_1  не висловлював, а навпаки підтвердив, що він керував транспортним засобом УАЗ 3303, державний номерний знак НОМЕР_1 . 
       Отже з урахуванням змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксованого на відеозаписі перебування  ОСОБА_1 на водійському сидінні в момент, коли до автомобіля підійшов працівник поліції, відсутності заперечень щодо факту керування автомобілем, його поведінки, суд першої інстанції не мав підстав сумніватись, що  ОСОБА_1  здійснював керування автомобілем, тобто виконував функції водія відповідно до пункту 1.10 ПДР України.
Невизнання ОСОБА_1  своєї вини апеляційний суд розцінює як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Разом з тим, як видно з матеріалів справи, працівниками поліції виконано вимоги пункту 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1359, та відсторонено  ОСОБА_1  від керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1  проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, оскільки його не було направлено до найближчого закладу охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що відповідно до статті 266 КУпАП та пункту 7 розділу І Інструкції, огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння проводиться в разі того, якщо особа, яка пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів не погоджується з його результатами, однак, як видно з відеозапису, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest»  ОСОБА_1  заперечень щодо результатів огляду не висловлював.
Жодних об`єктивних даних про те, що водій наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я матеріли справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
       Разом з тим в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 вересня 2023 року, відповідно до якого поліцейський направив  ОСОБА_1  до закладу охорони здоров`я, зокрема до Комунального некомерційного підприємства «Барська міська лікарня» Барської міської ради, проте водій відмовився від проходження такого огляду.
Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
       Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).        
       Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – адвоката Кримчака О. А. залишити без задоволення, а постанову судді Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                   О. С. Панасюк