ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/3200/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №160/3200/23 (головуючий суддя І-ї інстанції - Прудник С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 19.02.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2020 року по 21.02.2022 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2020 року по 21.02.2022 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі ч.4 ст.123 КАС України (а.с.16-18).
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем, який з момент введення в Україні воєнного стану проходить військову службу та виконує завдання щодо захисту територіальної цілісності України. Апелянт зазначає, що відповідачем остаточний розрахунок проведено лише у лютому 2022 року. Вважає, що наведені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом є поважними та доведеними.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року вказану апеляційну скаргу по справі   №160/3200/23 повернуто скаржникові (а.с.41).
Постановою Верховного Суду від 21 березня 2024 року скасовано ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 року та справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (а.с.69-76).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року відкрито провадження за вказаною вище апеляційною скаргою.
У період з 11.04.2024 року по 18.04.2024 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 22.04.2024 року по 26.04.2024 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на навчанні.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що предметом даного адміністративного спору є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не входить до структури заробітної плати, а тому звернення звільненого працівника до суду обмежено строками позовної давності. Суд зазначив, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України та не наведено будь-яких причин і не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у позивача або його представника можливості підготувати та подати позовну заяву в місячний строк з дня проведення остаточного розрахунку.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке. 
Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
          Предметом спору в даній справі є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з військової служби, що відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є публічною  службою.
Для визначення початку перебігу строку звернення потрібно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Відтак, необхідно встановити час,  коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести  місяців  від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020  року у справі № 340/1019/19).
Оскільки спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.
Вказана  правова  позиція  викладена   в  постановах Верховного Суду  від 04.12.2019 року у справі №815/2681/17, від 22.01.2020  року у справі №620/1982/19.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 27.05.2021 року у справі №260/1893/19, відповідно до якої у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно тексту позову та заяви про поновлення строку звернення до суду, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020 року №719 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.
Позивачем зазначено, що при звільненні відповідачем протиправно не було виплачено належне йому грошове забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі №160/10982/21 відповідачем виплачено ОСОБА_1 належне йому грошове забезпечення.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що остаточний розрахунок при звільненні відповідачем проведено 22.02.2022 року, що підтверджується витягом з виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку (а.с.5).
Вказана обставина позивачем не заперечується та  не спростована.
Отже, апеляційний суд вважає, що саме з 22.02.2022 року (день остаточного розрахунку), позивач мав можливість реалізувати своє право на звернення до суду з адміністративним позовом, якщо вважав свої права порушеними.
Разом з тим, адміністративний позов подано представником позивача лише 19.02.2023 року, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України.
Посилання скаржника на введення воєнного стану та на те, що позивач є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем, а з моменту введення воєнного стану в Україні проходив військову службу,  виконуючи завдання за призначенням щодо захисту Вітчизни, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Вказаний указ стосувався лише введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків подання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, розгляду судових справ, інших процесуальних строків не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та не припинений                              (не скасований) на момент розгляду цієї справи.
У постанові від 06.09.2022 року у справі №420/16598/21 Верховний Суд акцентував увагу на тому, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх. 
Згідно тексту  позову та заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач  звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020 року. Будь-яких доказів проходження позивачем військової служби після лютого 2022 року у районах бойових дій чи прирівняних до них територіях позивачем не надано, та в  матеріалах справи такі докази відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено обґрунтованих доводів, якими підтверджено наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права (в тому  числі  за  допомогою  системи «Електронний  суд»,  електронної  пошти)  протягом встановленого процесуальним законодавством  місячного строку  або  найкоротші  строки.
Тим більш, що наявний  воєнний  стан, який не скасовано до теперішнього  часу,  не  завадив позивачу, як і його представнику, звернутися до суду з даним позовом у лютому  2023  року.
Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов  висновку, що суд першої інстанції прийняв правомірну ухвалу, а тому підстави для її скасування відсутні.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                         15 березня 2023 року у справі №160/3200/23 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №160/3200/23 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко