ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4701/24 Справа № 201/15149/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Халаджи О. В.
суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські нергетичні послуги» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення боргу (суддя першої інстанції Батманова В.В.),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення боргу, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за період часу з 01.02.2023 року по 28.02.2023 року та з 01.06.2023 року по 30,06.2023 року у розмірі 30022 грн., 55 коп., та 3% річних у розмірі 480 грн., 58 коп по день ухвалення судом рішення, суму інфляційних втрат у розмірі 480 грн., 04 коп., по день ухвалення судом рішення, та судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Длніпропетровська від 21 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення боргу задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством за період часу з 01.02.2023 по 28.02.2023 та з 01.06.2023 по 30.06.2023, яка складає 30022 (тридцять тисяч двадцять дві) грн. 55 коп., а також інфляційні втрати у сумі 481 грн. 04 коп. та три відсотки річних у розмірі 480 (грн. 58 коп., а разом 30 984 17 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 гривні 60 копійок.
Із вказаним рішенням суду не погодилась представник ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» Бондаренко К.А., та подала апеляційну скаргу, вважає його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, а викладені у рішенні висновки такими, що не відповідають обставинам справи.
Мотивує скаргу тим, що суть правовідносин з приводу купівлі-продажу електричної за «зеленим» тарифом полягає у тому, що за рахунок електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств, споживач, у першу чергу, має задовольняти власні побутові потреби, а надлишково вироблений обсяг електричної енергії має право продавати постачальнику універсальних послуг.
Вказує, що обсяг власного місячного споживання електроенергії приватним домогосподарством Споживача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у лютому та червні 2023 року становив нуль.
Купівля електроенергії у відсутності власного споживання згенерованої електричної енергії приватним господарством є порушенням умов такого договору, суперечитиме чинному законодавству та призведе до нецільового використання коштів державного бюджету.
Наголошує на тому, що у лютому та червні 2023 року позивач не використовував електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, внаслідок чого обсяг місячного споживання електроенергії його приватним домогосподарством становив нуль, жодних зобов`язань за оплати грошових коштів за Договором ЗТ за вказані періоди у Відповідача перед Позивачем не існує. Це, в свою чергу, означає, що відсутність зобов`язань виключає існування неправомірної поведінки Відповідача, а отже і підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Представник ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» Бондаренко К.А., просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Від ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує на те, що норми закону і умови договору є вищими за підзаконні нормативно-правові акти, якими є постанови НКРЕКП, а тому мають пріоритет над ними у питаннях правозастосування у разі виникнення спору. Позивач не має ознаки підлеглості НКРЕКП, спірний договір укладала з відповідачем, а не НКРЕКП, а тому позивачка не повинна зважати на приписи НКРЕКП під час виконання укладеного з відповідачем договору. Спірний договір, укладений між сторонами, не містить жодних посилань на регулювання відносин сторін актами НКРЕКП, а будь-яких змін чи доповнень до нього на момент виникнення спору сторонами не вносилось і не ініціювалось.
ОСОБА_1 , просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року залишити без змін.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13.ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Оскільки в даній справі ціна позову становить 30984,17 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації про укладений договір Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" від 28.04.2021 № 26025, для постачання електричної енергії об`єкту (будинку), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом приєднання до умов публічного Договору, за заявою-приєднанням до Договору.
Додатком 4 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством.
Відповідно до п. 2.2. вищезгаданого Договору відповідач зобов`язаний купувати у позивача за "зеленим" тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі Звітів про покази засобів обліку та Актів приймання-передавання товару (електричної енергії).
Відповідач, отримуючи належним чином виконане за договором, 28.02.2023 підписав Акт приймання-передачі товару (електричної енергії) на загальний обсяг 598 кВт * год. за тарифом 628,27 коп./ кВт * год.
Загальна сума до сплати, яка належить позивачеві за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством за період часу з 01.02.2023 по 28.02.2023 та з 01.06.2023 по 30.06.2023 складає 30022,55 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку, йому було направлено претензію від 23.07.2023, яка залишилась без відповіді. 
Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично надана та отримана електрична енергія відповідачем не сплачена, а тому на користь позивача підлягають стягненню кошти за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством за період часу з 01.02.2023 по 28.02.2023 та з 01.06.2023 по 30.06.2023, що складають 30022,55 грн.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п.11.3. п.п.11.3.18 «Особливості продажу та обліку електричної енергії, виробленої приватними домогосподарствами, а також розрахунків за неї Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством. Відповідальність за порушення умов та порядку оплати встановлюється договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до законодавства.
Підпунктом 11.3.19. п.11.3 ПРРЕЕ регламентовано, що плату за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, постачальник універсальних послуг має перераховувати на рахунок побутового споживача відповідно до договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством. У відповідності з п.11.3. п.п.11.3.20 ПРРЕЕ, розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, є календарний місяць. Постачальник універсальних послуг щомісячно до 5 числа формує Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії на основі даних, отриманих від оператора системи, та надає їх побутовому споживачу, у тому числі в електронному вигляді, для підписання. Якщо побутовий споживач до 10 числа не повернув або не надав до нього свої зауваження, такий Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії вважається погодженим. Розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 15 днів після закінчення розрахункового періоду на основі Звіту про обсяги та напрями перетоків електричної енергії.
Відповідно до вимог ст. 63 ч. 5 п. 4 Закону України Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до ч. 23 ст. 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії", за «зеленим»  тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.
Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 754/17518/15-ц, у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року № 355/385/19.
Матеріалами справи встановлено, що договір, що був укладений між сторонами, не визнаний недійсними та не розірвані. Зобов`язання стороною не виконано.
Суд 1 інстанції правильно проаналізував в сукупності норми законодавства та матеріали справи, наявність у сторін договірних правовідносин щодо купівлі-продажу електричної енергії з кореспондуючими правами та обов`язками, які сторони не заперечують, обсяг виробленої позивачем і переданої відповідачу електроенергії, а також наявність боргу та його сума, які відповідачем не заперечуються. Крім цього, даний факт підтверджено актами приймання - передачі товару за спірний період року за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Посилання апелянта на невиконання ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
З наведеного вбачається, що кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів.
Також, посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини апеляційний суду не приймаєдо уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 року у справі № 910/14453/21.
       Доводи скарги стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд не приймає, оскільки ст. 625 ЦК України регламентує захсит прав кредитора у разі прострочення боржником грошового зобов`язання, тобто у даному випадку, відповідачем було прострочено оплату позивачці за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішень суду в межах доводів апеляційної скарги не має.
Враховуючи зазначене, апеляційні скарги відповідачів слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські нергетичні послуги» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                                                О. В. Халаджи                                                         
                                                                               А.В. Гапонов
                                                                               
Т.В. Космачевська