Справа № 459/1070/17                                 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/1152/24                         Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/1451/24                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        17 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
               судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Цьони С.Ю.;
адвоката Лавринів М.Я. 
– представника  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України на ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року та від 25 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року постановою Львівського апеляційного суду було було скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України і Державного казначейства України про стягнення майнової та моральної шкоди та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: про стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 570 000 грн. майнової шкоди та 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 2, а.с. 118-123).
09 листопада 2022 року постановою Верховного Суду вищезгадану постанову Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року змінено, а саме: викладено її мотивувальну частину в редакції згаданої постанови Верховного Суду. Крім цього, п`ятий абзац резолютивної частини постанови Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року викладено у наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 570 000 грн. майнової шкоди та 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди». Цією ж постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року абзац другий резолютивної частини додаткової постанови Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року викладено в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 10 000 грн. витрат на правову допомогу» (том 3, а.с. 126-136).

ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_4 помер (том 4, а.с. 16).

01 листопада 2023 року ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області (з урахуванням ухвали цього ж суду від 18 грудня 2023 року про виправлення описки; том 4, а.с. 101) було задоволено заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 та замінено стягувача у виконавчому листі з виконання вищезгаданої постанови Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року (з урахуванням змін, внесених до її резолютивної частини постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року) з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 в рівних частинах (том 4, а.с. 93-94, 101).

У березні 2024 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернувся до суду з заявами про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 459/1070/17 до виконання (том 4, а.с. 119, 151).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року задоволено заяву  ОСОБА_2 та поновлено їй пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 459/1070/17 виданого 22 лютого 2024 року про стягнення із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 570 000 грн матеріальної шкоди та 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди в рівних частках (том 4, а.с. 139-142).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2024 року задоволено заяву  ОСОБА_1 та поновлено їй пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 459/1070/17 виданого 22 лютого 2024 року про стягнення із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 570 000 грн матеріальної шкоди та 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди в рівних частках (том 4, а.с. 166-169).

Вищезгадані ухвали від 28 березня 2024 року та 25 квітня 2024 року оскаржило Міністерство внутрішніх справ України.
Апелянт просить оскаржувані ухвали скасувати та ухвалити нові судові рішення – про відмову у задоволенні заяв  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що у відповідності до статті 433 ЦПК України суд може поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання лише з причин, визнаних судом поважними, а частиною 1 статті 1298 ЦПК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, а тому приходить до висновку про те, що «заявник набув право на звернення до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження 07.06.2022», однак у поданих до суду заявах «не наведено,  а  судом  першої  інстанції не встановлено жодного обґрунтування поважності причин пропущеного строку для вжиття відповідних дій для вирішення питання щодо виконання рішення у строк з 07.06.2022 по 22.02.2024» (том 4, а.с. 205-210; 239-244). 

Апелянт, будучи своєчасно (27.05.2024 року) належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду справи (том 5, а.с. 39-40), явку свого представника не забезпечив і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представниці  ОСОБА_1  і ОСОБА_2 ,перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції, що оскаржуються, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Як стверджується матеріалами справи, заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі з виконання постанови Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року було задоволено ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01 листопада 2023 року (том 4, а.с. 93-94, 101).
Згадана ухвала ніким (в тому числі – і Міністерством внутрішніх справ України) не оскаржувалася, а відтак така набрала законної сили 17 листопада 2023 року.
Відтак, заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 набули право на звернення до суду із заявами про видачу їм виконавчих листів у справі № 459/1070/17 лише після 17 листопада 2023 року.

Судом заявникам ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 було видано виконавчі листи у справі № 459/1070/17 лише 15 та 22 лютого 2024 року (том 4, а.с. 152, 176).
Відтак, згадані заявники набули право на звернення до суду із заявами про поновлення їм строку для пред`явлення до виконання вищезгаданих виконавчих листів лише після їх видачі судом, тобто – після 15 та 22 лютого 2024 року, що вони і зробили 19 березня 2024 року (том 4, а.с. 151, 175). 
Відтак, з урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційних скарг стосовно того, що «заявник набув право на звернення до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження 07.06.2022», однак у поданих до суду заявах «не наведено, а судом першої інстанції не встановлено жодного обґрунтування поважності причин пропущеного строку для вжиття відповідних дій для вирішення питання щодо виконання рішення у строк з 07.06.2022 по 22.02.2024», до уваги прийматися не можуть, оскільки заявниками було подано до суду заяви не про «зміну сторони виконавчого провадження», а про «поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа» - і фактично в місячний строк після видачі цих виконавчих листів судом.
А інших доводів апеляційні скарги і не містять.

Ухвала суду, якою було задоволено заяву ОСОБА_5 та поновлено йому пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 459/1070/17 (том 4, а.с. 192-194), взагалі ніким не оскаржувалась.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд правомірно задовольнив заяви  ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 та обґрунтовано поновив строк згаданим стягувачам для подачі виконавчих листів до виконання, а тому підстави для скасування оскаржуваних ухвал відсутні і апеляційні скарги на них, доводи яких не спростовують висновків суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 28 березня 2024 року та від 25 квітня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 червня 2024 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.