Номер провадження: 33/813/1255/24
Номер справи місцевого суду: 521/23194/23 
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року                                                                         м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
захисника особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 28 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу та оскаржуваної постанови суду першої інстанції
02.07.2023 відносно ОСОБА_2 складений протокол про порушення митних правил №1143/50000/23 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Відповідно до протоколу 02.07.2023 о 23:10 год. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора», ВМО № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку до України із території Молдови, по смузі руху «червоний коридор», прибув транспортний засіб компанії ТОВ «ПОЛТАВАЄВРОТРАНС» -тягач/напівпричіп, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням гр.України ОСОБА_2 . Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними громадянина (дата народження, прізвище та ім`я) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у попередніх періодах ввезено на митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 22.08.2022 громадянин України ОСОБА_3 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 20 днів» транспортний засіб комерційного призначення - напівпричіп, реєстраційний номер LU3609X, VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL), через пункт пропуску «Старокозаче – Тудора», відділ митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці Державної митної служби України. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 02.07.2023 відсутня. За позицією митниці, ОСОБА_2 перевищив встановлений ст.380 МК України строк тимчасового ввезення вказаного транспортного засобу, більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії кваліфіковано митницею за ч.6 ст.481 МК України.
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 28.03.2024 визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК, та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу - напівпричепу, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща (PL). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та заперечення на неї
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 28.03.2024, посилаючись на її необґрунтованість та незаконність, з огляду на те, що:
- суд не сформулював однозначної позиції про те, як кваліфікував дії ОСОБА_2 – як фізичної особи чи як водія службового авто, оскільки за обставинами справи, ОСОБА_2 , перетинаючи кордон на службовому авто комерційного призначення, виконував посадові обов`язки водія ТОВ «Полтаваєвротранс»;
- суд проігнорував доводи щодо не зазначення в протоколі конкретної частини ст.380 МК України, відповідно до якої встановлюється термін тимчасового ввезення напівпричепу на територію України строком на 20 діб;
- суд не зазначив нормативно-правовий акт, який регулює порядок в`їзду/виїзду транспортних засобів у митному режимі «тимчасове ввезення»;
- суд помилково виходив з того, що факт обізнаності ОСОБА_2 з умовами тривалості митного режиму підтверджується фактом перетину кордону 29 разів протягом 2021-2022;
- суд не встановив хто є власником та орендарем транспортного засобу - напівпричепу, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 та вирішив питання про конфіскацію майна юридичної особи – нерезидента, яка не була залучена до участі у справі, як і юридична особа – орендар ТОВ «Полтаваєвротранс»;
- в судовому документі відсутні дані про те, на підставі яких документів було встановлено вартість напівпричепу в розмірі 470 000 грн, експертиза визначення вартості не проводилась;
- судом не наведено належного обґрунтування співмірності застосованої санкції до тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення;
- судом не враховано, що днем вчинення правопорушення й днем його виявлення слід вважати день закінчення строку, зі спливом якого встановлювалося перевищення строку тимчасового ввезення напівпричепу, – 12.09.2022, проте протокол про порушення митних правил було складено 02.07.2023, тобто більше ніж через 6 місяців, встановлених ч.1 ст.467 МК України, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.
У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах митниці просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін. Представник зазначила, що при ввезені в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу комерційного призначення особа бере на себе зобов`язання вчасно завершити даний режим відповідно до ст.112 МК України або нести юридичну відповідальність за вчинене правопорушення внаслідок недотримання режиму. Той факт, що ОСОБА_2 був найманим працівником у юридичній особі у даному випадку не має жодного значення, оскільки нормативно законом України передбачено такий порядок проходження митного контролю, який фіксує безпосередньо особу, що переміщує товар або транспортний засіб через кордон України. Представник зауважила, що митним законодавством не передбачено додаткових ознак для суб`єктів правопорушень, передбачених ст.481 МК України, а надання спеціального статусу останнім є виключно власним трактування апелянта норм законодавства. Встановлення особи орендаря та власника транспортного засобу не створить, змінить чи припинить жодних юридичних фактів, а тому не впливає на повне та об`єктивне дослідження обставин справи. Об`єктом конфіскації може бути транспортний засіб, що був ввезений в режимі «Тимчасового ввезення», незалежно від права власності. Твердження апелянта про необізнаність з умовами тривалості митного режиму спростовуються його письмовими поясненнями від 02.07.2023 та тривалістю зайняття міжнародними перевезеннями, значною кількістю перетинів кордону саме у комерційних цілях.
У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Мільгевська Я.В. в інтересах ОСОБА_2 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги. Представник митниці, будучі належним чином повідомленим про слухання справи, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника Одеської митниці, залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду – без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За положеннями ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).
Згідно з ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:  протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;  поясненнями свідків;  поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;  висновком експерта;  іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Позиція апеляційного суду
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.
Частиною 6 ст.481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Відповідно до п.59 ч.1 ст.4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.
За положеннями ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.6 ст.104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 
1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 
2) у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом; 
3) подати митному органу дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 
4) сплатити митні платежі відповідно до ст.106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.3 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, строк тимчасового ввезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.
За положеннями ч.2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.
Відповідно до ч.3 ст.108 МК України з урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом.
Процедура декларування регламентована статтею 257 МК України. Зокрема, ч.8 ст.257 МК України передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.
Відповідно до ч.1 ст.265 МК України декларантами мають право виступати:
1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір;
2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що особою, відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення та суб`єктом відповідальності за порушення митних правил є власник транспортного засобу, який може розпоряджатися своїм майном - транспортним засобом комерційного призначення, а саме визначати його долю, мету його тимчасового ввезення, подавати для цього документи на такий транспортний засіб, уповноважений продовжувати строк тимчасового ввезення та інше.
Дослідивши надані митним органом докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, апеляційний суд вважає, що ці докази не підтверджують існування в діях останнього ознак складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України. Зокрема, надані митним органом матеріали провадження не підтверджують, що ОСОБА_2 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що власником напівпричепа KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 , є польська компанія «KOL-EKO SERWIS TRANS Sp.z o.o.», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 
16.12.2016 між компанією «KOL-EKO SERWIS TRANS Sp.z o.o.» (Орендодавець) та ТОВ «Полтаваєвротранс» (Оренадр) укладено договір оренди автомобілів №16-1/12/16, за яким Орендодавець передав в оренду Орендарю напівпричеп KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 . Строк дії договору з урахуванням додаткової угоди №5 від 30.12.2021 встановлено до 31.01.2023 з можливістю його продовження. Відтак, на момент ввезення на митну територію України напівпричепу (22.08.2022) залишилось більше 5 місяців строку дії договору оренди. Матеріали справи не містять даних про продовження строку дії вказаного договору після 31.01.2023.
Суд першої інстанції, накладаючи на  ОСОБА_2  стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, не врахував вказану обставину та положення ч.1 ст.29 КУпАП, за якою конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Окрім того, протокол про порушення митних правил від 02.07.2023 складено на ОСОБА_2 , який є водієм ТОВ «Полтаваєвротранс». Матеріали справи не містять доказів наявності у нього обов`язку зворотного вивезення вказаного транспортного засобу комерційного призначення в строк до 20 днів.
Так, матеріали справи не містять митної декларації та інших документів, на підставі яких 22.08.2022 було здійснене митне оформлення транспортного засобу комерційного призначення, тобто відсутні відомості, що саме ОСОБА_2 здійснював декларування комерційного транспортного засобу.
З наявних в матеріалах справи витягів з журналу пункту пропуску митниці вбачається лише факт перетину пункту пропуску 22.08.2022 комерційним транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 , при цьому не містять жодних відомостей про те, що останній був обізнаний щодо строків тимчасового ввезення транспортного засобу, на якому він здійснював міжнародні рейси.
Посилання суду першої інстанції та представника митниці на значну кількість перетинів ОСОБА_2 кордону, у зв`язку з зайняттям міжнародними перевезеннями, не може свідчити про його обізнаність щодо необхідності вивезення транспортного засобу комерційного призначення напівпричепа KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в строк до 20 днів з моменту його ввезення. Таке посилання ґрунтується на припущеннях та не ґрунтується на відповідній правовій основі. 
Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги про не зазначення в протоколі про порушення митних правил конкретної частини статті 380 МК України, відповідно до якої встановлюється термін тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення на територію України строком 20 днів. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та відповідно несе відповідальність за не вивезення транспортного засобу комерційного призначення.
При встановлених обставинах, інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та докази, що містяться в матеріалах справи, що надані на підтвердження вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд дійшов висновку, що митним органом не доведено наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Отже, апеляційна скарга містить обґрунтовані правові підстави для скасування постанови суду, оскільки наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч.6 ст.481 МК України не доведена. 
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_2 , передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 28 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України– скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу зазначеного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                І.А. Артеменко