ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року 
м. Київ
cправа №  923/1245/20 

Верховний Суд у складі суддів      Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

за участю представників сторін:
АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" - Єрашова І.Є.,
ліквідатора ПАТ проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" Ляшка О.В.,
ТОВ "ФК РИК" - ОСОБА_1.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 
та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 06.02.2024
у справі № 923/1245/20
за заявою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»
до Публічного акціонерного товариства «Проектно-будівельна фірма «Херсонбуд»
про      визнання банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 скасовано ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.12.2020 та прийнято нове рішення, за яким, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» (далі - ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд", боржник) введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Пирожка Є.В.

Із заявами про визнання кредитором до боржника звернулись: Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" з вимогами в сумі 503 544,51 грн; Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з вимогами в сумі 156 821,61 грн; Приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович з вимогами в сумі 299 018,40 грн; Управління комунальної власності Херсонської міської ради з вимогами в сумі 409 937, 53 грн; Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з вимогами в сумі 4 975 485,83 грн; ОСОБА_1 з вимогами в сумі 4 134 000 грн; Колективне приватне будівельне підприємство "АІС" з вимогами в сумі 1 481 829,10 грн; Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "РИК" (далі - ТОВ «КФ «РИК», Товариство) з вимогами в сумі 1 731 470,11 грн; Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі з вимогами в сумі 787 164,05 грн.

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 20.07.2023:
- визнано вимоги АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 2 288 436,99 грн;  
- визнано вимоги Управління комунальної власності Херсонської міської ради до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 409 937, 53 грн;
- визнано вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 156 821,61 грн; 
- визнано вимоги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 787 164,05 грн;
- визнано вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 2 108 468,77 грн;
- відхилено вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 4 134 000 грн;
- відхилено вимоги КП БП "АІС" до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 1 481 829,10 грн;
- відхилено вимоги ТОВ "Комерційна фірма "РИК" до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 1 731 470,11 грн;
- відхилено вимоги приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. до ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" в сумі 299 018,40 грн.

20.07.2023 за результатами попереднього засідання Господарський суд Одеської області ухвалив:
- визнаними вимогами боржника ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд"  є: Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" з вимогами в сумі 2 288 436,99 грн,  Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з вимогами в сумі 156 821,61 грн, Управління комунальної власності Херсонської міської ради з вимогами в сумі 409 937, 53 грн,  Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з вимогами в сумі 2 108 468,77 грн, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з вимогами в сумі 787 164,05 грн;
- не визнаними вимогами боржника ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд"  є: ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з вимогами в сумі 2 867 017,06 грн, ОСОБА_1 з вимогами в сумі 4134000 грн, Приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович з вимогами в сумі 299 018,40 грн, Колективне приватне будівельне підприємство "АІС" з вимогами в сумі 1 481 829,10 грн, ТОВ "Комерційна фірма "РИК" з вимогами в сумі 1 731 470,11 грн.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні кредиторських вимог ТОВ «КФ «РИК», виходив з того, що  вимоги Товариства в сумі 637755,30 грн не обґрунтовані, оскільки при дослідженні надані заявником виписки по рахунку, як доказ підтвердження вимог в сумі 447 165 грн, з яких вбачається переведення коштів на рахунок саме ПАТ «Проектно-будівельна фірма «Херсонбуд», а не на рахунок ПАТ «Марфін Банк». 

Вимоги в сумі 1 093 714,81 грн суд визнав такими, що заявлені із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено АТ "Херсонська теплоелектроцентраль", з огляду на визначений в договорі позики № 5 від 25.09.2014 строк закінчення дії цього договору - 25.09.2017, в той час як ТОВ "КФ "РИК" звернулось до суду з вимогами до боржника у справі про банкрутство лише 17.05.2021.

Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції ТОВ «КФ «РИК»   звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило:
- поновити строк на апеляційне оскарження ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 та ухвали про відхилення вимог ТОВ «КФ «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023,
- скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області про відхилення вимог ТОВ «КФ «РИК» від 20.07.2023 повністю і ухвалити нове рішення, яким визнати вимоги ТОВ «Комерційна фірма «РИК» до ПАТ «Проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» у загальній сумі 1 731 470,11 грн;
- змінити ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 20.07.2023, виключивши з пункту 2 резолютивної частини ухвали словосполучення: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «РИК» з вимогами в сумі 1 731 470,11 грн.», та включивши останнє до пункту 1 резолютивної частини ухвали.

До апеляційної скарги ТОВ «КФ «РИК» було додано заяву про поновлення  строку подання апеляційної скарги на ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області та ухвали про відхилення вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023, з підстав того, що копії оскаржуваних ухвал скаржник не отримував, з повним текстом ухвал представник товариства ознайомився 23.08.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи.

Від Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» надійшла заява про заперечення проти відкриття апеляційного провадження, просив  визнати наведені ТОВ «КФ «РИК» підстави поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними. 

В обгрунтування зазначав про безпідставність початок відліку строку на апеляційне оскарження з дати ознайомлення представника заявника з матеріалами справи, вказуючи, що на дату підписання клопотання його представник вже був ознайомлений з текстом оскаржуваних ухвал, які були оприлюднені в Єдиному державному реєстрів судових рішень ще 21.07.2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2021 апеляційну скаргу ТОВ «КФ «РИК» на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області та ухвалу про відхилення вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі № 916/1245/20 - залишено без руху.  Встановлено ТОВ «КФ «РИК» строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9494,00 грн. та доказів направлення апеляційної скарги кредиторам у справі, боржнику та розпоряднику майна арбітражному керуючому Пирожку Є.В. разом з листом опису вкладення про направлення апеляційної скарги, з зазначенням номеру поштового відправлення протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

26.10.2023 до Південно західного апеляційного господарського суду від ТОВ «ФК «РИК» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Стислий зміст оскаржуваних ухвали та постанови суду апеляційної інстанції

Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.10.2023  поновив ТОВ «Комерційна фірма «РИК» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області та ухвали про відхилення вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №923/1245/20, відкрив  апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Комерційна фірма «РИК», призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

Апеляційний  суд встановивши, що  матеріали справи не містять доказів направлення судом копій оскаржуваних ухвал на адресу ТОВ «КФ «РИК», представник скаржника з повним текстом ухвал ознайомився 23.08.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи, апеляційну скаргу подано протягом 11 днів з дня  її отримання (з урахуванням вихідних днів), визнав пропуск строку з поважних причини, та  у відповідності до приписів частини другої статті 256 ГПК України поновив строк на апеляційне оскарження.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду 06.02.2024 ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №923/1245/20 скасовано,  ухвалено нове рішення: «Визнати грошові вимоги ТОВ «Комерційна фірма «РИК» до ПАТ  «Проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» у розмірі 1731470,11 грн». 
Ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №923/1245/20 змінено, доповнено  пункт 1 ухвали наступного змісту: «- Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «РИК» вимоги в сумі 1 731 470,11 грн.».
Абзац 5 пункту 2 ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 по справі №923/1245/20 скасовано.

За висновком апеляційного суду, ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи щодо відмови у визнанні кредиторських вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» до боржника. 

Оцінивши докази, обставини справи з урахуванням категорії стандарту доказування,  апеляційний суд, встановив, що ТОВ «Комерційна фірма «РИК» під час розгляду справи надано належні, допустимі та більш вірогідні докази на підтвердження заявлених кредиторських вимог, відхилення судом першої інстанції вимог скаржника визнав необґрунтованим, вказані вимоги - такими, що підлягають визнанню. У зв`язку з чим змінив ухвалу попереднього засідання шляхом включення визнаних  кредиторських вимог ТОВ «КФ «РИК» в сумі 1731470,11 грн.

Стислий зміст доводів та вимог касаційної скарги
АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 06.02.2024 у справі №923/1245/20, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення; відмовити ТОВ «Комерційна фірма «РИК» у відкритті апеляційного провадження; ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.07.2023           про відхилення грошових вимог ТОВ «КФ «РИК» та ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.07.2023      попереднього засідання залишити без змін.

В якості підстави зазначено обставини, визначені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, - порушення норм процесуального права, а саме, статей 170, 174, 260 ГПК України, не врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах 13.01.2020 у справі № 910/28408/15, від 26.03.2020 у справі №910/9962/16, від 20.01.2023 у справі № 465/6147/18, від 28.04.2023 у справі № 904/272/22, від 03.07.2023 у справі № 761/2006/20, від 30.11.2023 у справі № 910/4518/16, від 07.02.2024 у справі № 906/1241/22, що призвело до помилкового відкриття апеляційного провадження та розгляду апеляційної скарги ТОВ «КФ «РИК»;
- неправильне застосування статей 6, 512, 566, 1046 ЦК України за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах 

Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції помилково відкрито апеляційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «КФ «РИК», оскільки Товариством не було дотримано процесуальних строків щодо усунення недоліків апеляційної скарги, про обов`язкове який суд апеляційної інстанції зазначив в ухвалі від 19.09.2023, не було дотримано норм статей 6, 42, 170 ГПК України при зверненні до суду із заявою про усунення недоліків. Зазначені порушення, на думку скаржника,  призвели до порушення судом апеляційної інстанції норм статей 170, 174, 260 ГПК України та розгляду апеляційної скарги, яка не підлягала розгляду з огляду на наведені порушення норм процесуального права.

На підтвердження цих доводів вказує, що в заяві щодо строку на усунення недоліків ТОВ «КФ «РИК» зазначив наступне: « 24.10.2023 заявник зателефонував помічнику судді і помічник повідомила про те, що ще 21.09.2023 на нашу електронну адресу було направлено ухвалу про залишення нашої апеляційної скарги без руху до усунення недоліків, і надала рекомендації подивитись в розділі «СПАМ». І дійсно, цей лист був знайдений нами 24.10.2023 в розділі «СПАМ». Тобто фактично ми лише набули можливості ознайомитись з ухвалою про залишення нашої апеляції без руху.».  При цьому, ТОВ «КФ «РИК» не було надано жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації, вказані доводи Товариства залишились без відповідного дослідження апеляційним суду.
Крім того, за доводами скаржника, апеляційним судом було невірно визначено правову природу вимог ТОВ «КФ «РИК» до Боржника та початок перебігу позовної давності за цими вимогами, що, в свою чергу, призвело до безпідставного застосування пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та скасування ухвали суду першої інстанції в частині застосування до зазначених вимог позовної давності.

Судом апеляційної інстанції безпідставно визнано вимоги ТОВ «КA «РИК» за відчутності доказів повного виконання зобов`язання, забезпеченого порукою,  тобто не доведено існування підстави для переходу до нього прав ПАТ «МАРФІН БАНК» за Договором фінансового лізингу нерухомого майна №Л-3 від 31.12.2010. 

Суд апеляційної інстанції, встановивши факт перерахування ТОВ «КФ «РИК» грошових коштів не кредитору за договором поруки, а боржнику, безпідставно застосував статті 512, 556 ЦК України до поручителя, який не виконав зобов`язання, забезпечене порукою.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «КФ «РИК» надало відзив на касаційну скаргу АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», просить відмовити в її задоволенні, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень матеріального та процесуального права - всі докази досліджені судом повно та об`єктивно, водночас в касаційній скарзі не наведено жодного обґрунтування порушеного права касатора від винесення рішенням судом апеляційної інстанції.

Заперечуючи проти доводів скаржника про відкриття апеляційного провадження ТОВ «КФ «РИК» зазначає, що за відсутності доказів направлення судом копій оскаржуваних ухвал на адресу Товариства, апеляційний суд правомірно поновив строк на апеляційне оскарження, адже Товариство  не може позбавлятися права на оскарження судових рішень.

При цьому просить врахувати, що Товариство знаходиться у м. Херсон, яке  віднесено до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії, що значно ускладнює питання реалізації прав та захисту інтересів, однак навіть в таких умовах здійснює захист інтересів у максимально можливі та стислі терміни із застосуванням об`єктивно наявних комунікаційних засобів та можливостей.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до вимог статті 300  ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 

Надаючи оцінку доводам скаржника, перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в оскаржуваній частині, Верховний Суд, враховуючи приписи статті 300 ГПК України та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства  (далі - КУзПБ) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. 

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (частина шоста статті 45 КУзПБ).

Відповідно до частини першої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За частиною третьою статті 45 КУзПБ заява кредитора має містити виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, їх обґрунтування та до неї в обов`язковому порядку додаються документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Отже, реалізація кредитором права на пред`явлення кредиторських вимог до боржника як будь-якого права на судовий захист майнових прав та визнання цих вимог судом обумовлена обов`язком доказування кредитором таких вимог, адже саме він повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести (викласти) обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги до боржника.

ТОВ «ФК «РИК» звернулося до суду із заявою про визнання кредитором до боржника в сумі 1 731 470,11 грн, що виникли на підставі договору позики №5 від 25.09.2014, укладеного між ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" та ТОВ "Комерційна фірма "РИК" на суму 801 570 грн основне зобов`язання, 208 408,20 інфляційні витрати, 83 736, 61 3% річних, а також на підставі договору поруки №07229-С від 26.11.2014 на суму 447 165 грн основне зобов`язання, 138 621,15 грн інфляційні витрати, 51 969,15 3% річних.

До заяви додано банківські виписки по рахункам ТОВ "Комерційна фірма "РИК", як доказ погашення заборгованості ПАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" перед ПАТ "Марфін Банк" за договором фінансового лізингу від 31.10.2010 в сумі 447 165 грн. за вказаним договором поруки.

Місцевий господарський суд визнав  вимоги Товариства в сумі 637 755,30 грн не обґрунтованими, при дослідженні наданих заявником виписок по рахунку, наданих на підтвердження вимог в сумі 447 165 грн, встановив, що переведення коштів на рахунок саме ПАТ «Проектно-будівельна фірма «Херсонбуд», а не на рахунок ПАТ «Марфін Банк».
Вимоги в сумі 1 093 714,81 грн суд визнав такими, що заявлені із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено АТ "Херсонська теплоелектроцентраль", з огляду на визначений в договорі позики № 5 від 25.09.2014 строк закінчення дії цього договору - 25.09.2017, в той час як ТОВ "КФ "РИК" звернулось до суду з вимогами до боржника у справі про банкрутство лише 17.05.2021.

Не погоджуючись з судовими рішеннями місцевого суду про відмову у визнанні його кредиторських вимог до  Боржника, ТОВ «КФ «РИК» звернулося з апеляційною скаргою.

Апеляційний суд встановив, що  апеляційна скарга ТОВ «Комерційна фірма «РИК» на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області та ухвалу про відхилення вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 по справі №923/1245/20 надійшла до Південно-західного апеляційного господарського суду 05.09.2023. 

До апеляційної скарги було додано заяву про поновлення строку подання апеляційної скарги на оскаржувані ухвали суду першої інстанції від 20.07.2023. У заяві про поновлення пропущеного строку Товариство доводило,  що копію оскаржуваних ухвал не отримувало, з повним текстом представник ознайомився лише 23.08.2023 після ознайомлення з матеріалами справи.

Південно-західний  апеляційний господарський суд ухвалою від 19.09.2023 апеляційну скаргу ТОВ «Комерційна фірма «РИК» на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області та ухвалу про відхилення вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі № 916/1245/20 - залишив без руху.

Встановив ТОВ «Комерційна фірма «РИК» строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9 494,00 грн  та доказів направлення апеляційної скарги кредиторам у справі, боржнику та розпоряднику майна арбітражному керуючому Пирожку Є.В. разом з листом опису вкладення про направлення апеляційної скарги, з зазначенням номеру поштового відправлення протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. 

Згідно довідки Південно-апеляційного господарського суду про доставку електронного листа  ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху від 19.09.2023 було надіслано ТОВ «ФК «РИК» на його електронну адресу  ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану у його апеляційній скарзі.  Ця електронна адреса була визначена Товариством як офіційна у його заяві, яка була направлена та отримана апеляційним судом 17.10.2023, тобто вже після надіслання ухвали про залишення без руху  його апеляційної скарги.

Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 було оприлюднено Єдиному державному реєстрі судових рішень зазначена ухвала була оприлюднена - 22.09.2023.

Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Заява ТОВ «КФ «РИК» про усунення недоліків апеляційної скарги надійшла до Південно-західного апеляційного господарського суду 26.10.2023, тобто через 34 календарних дні з дня постановлення ухвали  про залишення апеляційної скарги без руху. В заяві Товариство просило визнати поважною причину пропущення строку на усунення недоліків апеляційної скарги та продовжити  його до 25.10.2023.

В обґрунтування  щодо строку  на усунення недоліків Товариство зазначало, що « 24.10.2023 заявник зателефонував помічнику судді і помічник повідомила про те, що ще 21.09.2023 на нашу електронну адресу було направлено ухвалу про залишення нашої апеляційної скарги без руху до усунення недоліків, і надала рекомендації подивитись в розділі «СПАМ». І дійсно, цей лист був знайдений нами 24.10.2023 в розділі «СПАМ». Тобто фактично ми лише  24.10.2023 набули можливості ознайомитись з ухвалою про залишення нашої апеляції без руху». При цьому, доказів на підтвердження зазначеної інформації ТОВ «КФ «РИК» не було надано.

При цьому просило врахувати, що зверталось до суду із заявою про неможливість отримання процесуальних документів у зв`язку з суттєвим погіршення безпекової ситуації у місті Херсоні, яке  віднесено до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії, що значно ускладнює питання реалізації прав та захисту інтересів.

Відповідно до статті 113 ГПК строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Якщо апеляційна скарга залишається судом без руху, то скаржнику надається строк для усунення її недоліків. Цей строк встановлюється судом, проте не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 цього Кодексу учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Верховний Суд зауважує, що інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.

В статті 118 ГПК України закріплено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відкриваючи ухвалою від 30.10.2024 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «КФ «РИК» на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області та ухвалу про відхилення вимог ТОВ «Комерційна фірма «РИК» Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №923/1245/20,  Північно-західний апеляційний господарський суд не досліджував обставини дотримання строку на усунення недоліків апеляційної скарги, про обов`язковість яких зазначав в своїй ухвалі від 19.09.2023 про залишення апеляційної скарги без руху.

Наведені Товариством доводи щодо строку звернення з заявою про усунення недоліків обставини залишилися без відповідного реагування та дослідження апеляційного суду, яким, при цьому, було поновлено строк на апеляційне оскарження з посиланням на відсутність в матеріалах справи доказів направлення копій оскаржуваних ухвал на адресу ТОВ «КК «РИК».

Колегія суддів вважає, що  передумовою для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження при поданому скаржником клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження у даному конкретному випадку, є встановлення усунення скаржником недоліків апеляційної скарги у строк, визначений судом, зокрема, чи сплив строк на усунення недоліків апеляційної скарги на дату звернення скаржника з відповідною заявою про їх усунення, а у разі його пропуску - чи звертався скаржник із заявою про продовження або поновлення встановленого судом або законом строку на усунення недоліків.
Адже, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 ГПК України).

Проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали від 30.10.2023 у контексті доводів касаційної скарги, Верховний Суд зауважує, що суд апеляційної інстанції не  розглянув доводи Товариства щодо строку на усунення недоліків апеляційної скарги, не  встановив дати, коли скаржник отримав ухвалу про залишення його апеляційної скарги без руху, відповідно суд не встановив як момент початку перебігу наданого десятиденного строку на усунення недоліків, так і момент коли цей строк сплинув, хоча це є обов`язковим при вирішенні питання щодо виконання скаржником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, зважаючи на значний (більше 30 днів) строк подання відповідної заяви.

Апеляційним судом також залишились без відповідного реагування доводи Товариства про його знаходження у м. Херсон, яке  віднесено до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії, що значно ускладнює питання реалізації прав та захисту інтересів.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції повинен був надати оцінку обставинам усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема й строку їх усунення, який встановив суд в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху; доводам Товариства щодо строків на усунення недоліків, причину пропущення якого просило визнати поважною та продовжити його. І тільки після цього вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, зокрема, що: "вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження" (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03.04.2008);

"Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за п. 1 ст. 6 Конвенції" (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § § 46, 47, 53, ЄСПЛ, від 29.10.2015).

Відтак, можливість поновлення пропущеного строку судом апеляційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок з доведення яких покладено на скаржника.

Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Тлумачення вказаних вище норм ГПК України, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що поновленням строку на апеляційне оскарження  без дослідження  обставин усунення недоліків апеляційної скарги на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху з встановленням дотриманням визначеного судом строку, є порушенням вимог норм ГПК України. 

Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженої постанови апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом  у постанові від 02.05.2023 у справі № 904/299/22.

Відтак, доводи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною другою статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а прийняті у справі ухвала про відкриття апеляційного провадження і постанова - скасуванню з направленням справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

З огляду на наведене вище у цій постанові, колегія суддів зазначає про передчасність розгляду доводів касаційної скарги, що стосуються розгляду справи по суті та відповідних висновків суду апеляційної інстанції у цій частині.

Розподіл судових витрат

Оскільки у цьому випадку суд частково задовольняє касаційну скаргу та направляє справу до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження, розподіл судових витрат, зокрема, судового збору, сплаченого позивачем за подання касаційної скарги, здійснює апеляційний господарський суд з урахуванням результатів розгляду, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 06.02.2024 та ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі № 923/1245/20 скасувати.

3. Передати справу № 923/1245/20 до Південно-західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                            К.М. Огороднік 

Судді                                                                                                    С.В. Жуков          
                                                                                                    
                                                                                                    В.І. Картере