ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/8711/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року (суддя Врона О.В.) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України ОСОБА_2 
про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу № 81 від 15 березня 2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який  підписаний командувачем ІНФОРМАЦІЯ_1 , бригадним генералом ОСОБА_2 та скріплений печаткою Військової частини НОМЕР_1 , яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху, зобов`язано усунути недоліки, встановлені в ухвалі суду, шляхом подання: документу про сплату судового збору в  сумі  43,20  грн, уточнення  позовних вимог  до відповідача-1.
Суд вказав, що оскільки прохальна частина позовної заяви не містить вимог до вказаного відповідача, прохальна частина позову підлягає уточненню.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем було подано уточнену позовну заяву.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неналежне виконання вимог ухвали від 09.04.2024, адже позивачем знову ж таки  не ставляться позовні вимоги до  відповідача-1  Міністерства оборони України, а заявляються до посадової особи бригадного генерала ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства. Зазначає, що відповідачі та позовні вимоги визначені позивачем на власний розсуд, який він вважає вірним. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Статтею 160 КАС України встановлені вимоги до позовної заяви.
За приписами наведеної норми, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
В позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем оскаржується пункт 3 наказу № 81 від 15 березня 2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який  підписаний командувачем ІНФОРМАЦІЯ_1 , бригадним генералом ОСОБА_2 та скріплений печаткою Військової частини НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції не надав належної оцінки приписам постанови Кабінету Міністрів України 26.11.2014 № 671 (в редакції ПКМУ від 19.10.2016 № 730), якими визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач мав підстави для включення до складу відповідачів назване Міністерство.
Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.  Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Отже, процесуальний закон вимагає від суду активної поведінки щодо визначення вірного кала учасників справи, а тому повернення позовної заяви з підстав некоректного, на думку суду першої інстанції, формулювання позовних вимог, створює обставини, за яких   ОСОБА_1 позбавляється права доступу до суду, що недопустимо в правовій державі, якою є держава Україна.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, з направленням справи для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

                              Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року в адміністративній справі № 160/8711/24 скасувати.
Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з 25 червня 2024 року та оскарженню не підлягає.
                              Повна постанова складена 25 червня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова