Справа № 465/4133/22                        Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О. 
Провадження № 22-ц/811/4/24                Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Х.Б. Назар
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Футорянської Ольги Анатоліївни про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

04.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому з урахування зави про уточнення позовних вимог (зміну предмету позову) від 14.09.2023 року просила усунути відповідачку від права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, складеним спадкодавцем 10 лютого 2016 року. При цьому, відповідачка довела спадкодавця до смерті, оскільки не сприяла вчасному наданню йому медичної допомоги, що є підставою для усунення її від права на спадкування. Просила позов задоволити.
       Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Футорянської Ольги Анатоліївни про усунення від права на спадкування відмовлено.
       Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
       Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
       Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції безпідставно не врахував надані позивачкою докази на підтвердження аморальної поведінки відповідачки ОСОБА_3 відносно померлого ОСОБА_4 . Вважає, що посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_4 14 років не проживав та не спілкувався зі своєю дружиною - ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6 та на те, що заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_4 10 лютого 2016 року, відповідає вимогам ЦК України, не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними доказами. При цьому, суд першої інстанції не врахував, що саме ОСОБА_4 в будь-який спосіб уникав спілкування з дружиною та дочкою (не відповідав на телефонні дзвінки, втікав при зустрічах, подавав необґрунтований позов про зменшення розміру аліментів на утримання доньки). Крім того, під час розгляду справи судом не було враховано пояснення представника позивача, що згідно даних ІКС ІПНП у Львівському РУП №2 ГУ НП у Львівській області зареєстровано неодноразові звернення відносно ОСОБА_4 про порушення ним тиші, вживання нецензурної лексики, тощо, про що складено відповідні протоколи про адміністративні правопорушення, що свідчить про неадекватну поведінку спадкодавця. Протягом 2016-2021 років ОСОБА_3 заохочувала ОСОБА_4 до надмірного вживання алкоголю, чим спотворювали свідомість заповідача, маючи на меті змусити його скласти в її користь заповіт. При цьому, відповідачка не слідкувала за станом здоров`я ОСОБА_4 та не сприяла отриманню ним вчасної кваліфікованої медичної допомоги. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
       У засіданні колегії суддів апелянт Бродюк О.М. та її представник ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведеній у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
       Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 проти скарги заперечив, просив відмовити у задоволенні скарги, рішення суду залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). 
       Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
       Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 
       Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (ст. 1235 ЦК України).
       Відповідно до положень ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя; які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.
       Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч. 6 ст. 1224 ЦК України). 
       Судом встановлено, що 09 серпня 1992 року між ОСОБА_4 (спадкодавцем) та ОСОБА_8 було укладено шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 1890 (а.с. 13).
        ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5). 
       Згідно довідки № 208 від 23.01.2022 року, виданої Міським паталого-анатомічним центром, причиною смерті ОСОБА_4 був гострий інфаркт міокарда (а.с. 8).
       Як вбачається з матеріалів справи, на день смерті спадкодавцеві ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .
       10.02.2016 року ОСОБА_4  було складено заповіт, посвідченийприватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Футорянською О.А., згідно якого ОСОБА_4 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_3 (а.с. 11). 
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме від відповідачки, а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає встановленим судом обставинам та вимогам закону. 
       Колегія суддів також враховує, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. При цьому, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування. 
       Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року  у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій не надано належних доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог, а наявні в матеріалах справи докази про неодноразові звернення ОСОБА_9 відносно протиправних дій ОСОБА_4 та медична картка спадкодавця, на думку колегії суддів, не можуть підтверджувати факт ухилення спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_4 , який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував такої допомоги.
       Оскільки позивач не надав суду доказів того, що на день смерті ОСОБА_4 потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, а також доказів того, що він звертався до відповідача за такою допомогою та що відповідач мала можливість надавати таку допомогу, однак ухилялася від надання такої, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 .
       Крім того, колегія суддів вважає, недоведеними доводи позивача про перебування спадкодавця в безпорадному стані, оскільки відповідно до правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 200/21452/15 безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, а доведення факту безпорадного стану тільки позивачем та свідками є недостатнім. 
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 17 червня 2024 року.

Головуючий:        Н.П. Крайник 

Судді        Я.А. Левик

       М.М. Шандра