Номер провадження: 33/813/460/24
Номер справи місцевого суду: 521/11366/23 
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О. Д. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року                                                                                м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року, 

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року, 
ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осокорівка Херсонської області, проживає - АДРЕСА_1 , паспорт МО903051 від 25.12.2000 виданий Нововоронцовським РВ УМВС України в Херсонській обл, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 35 203 (тридцять п`ять тисяч двісті три) грн. 57 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Відповідно до оскарженої постанови суду, 05.10.2021 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста "Одеса-автомобільний" Одеської митниці для митного контролю та митного оформлення, декларантом ФОП « ОСОБА_2 », гр. України ОСОБА_2 , подано МД, яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500030/2021/227531.
В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення декларантом гр. України ОСОБА_2 , до Одеської митниці були надані: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , паспорт гр. України МО903051 від 25.12.2000, сертифікат відповідності ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ» №UA.005.100941-21 від 05.10.2021, дослідження «VIN-INFO» №0510211 від 05.10.2021, договір купівлі-продажу б/н від 30.07.2021, документ про зняття з обліку транспортного засобу від 30.07.2021 №GF.W.4732.3.635.2021.ACZ, заява про зміну режиму б/н від 04.10.2021, та інші документи.
Відповідно графи 31, за МД № UA500030/2021/227531 заявлено товар «Автомобіль легковий, пасажирський, що був у використанні, ід. № SALLNABE11A301071, марка LAND ROVER, модель FREELANDER, календарний рік виготовлення 2001, модельний рік виготовлення 2001, заг.кількість місць, вкл. водія 5, тип двигуна дизель, колір бежевий,роб.об`єм циліндрів двигуна 1951 куб. см., колісна формула 4х4,Країна виробництва: Велика Британія.» код товару УКТ ЗЕД визначено та заявлено 8703339030.
Також відповідно до інформації, зазначеної у МД № UA500030/2021/227531 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем транспортного засобу марки «LAND ROVER» (кузов № НОМЕР_3 ), є гр. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), а покупцем та одержувачем є гр. України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
Вартість автомобілю, згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2021 складає 7300,00 (Польських злотих).Митна вартість автомобілю склала 49440,71 грн.
Митні платежі за транспортний засіб по МД № UA500030/2021/227531 із застосуванням преференції «310» було нараховані та сплачені в розмірі 26868,60 грн. (без застосування надходження від добровільно сплачених фізичними особами коштів відповідно до пунктів 97 та 99 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України у розмірі 8500 грн.).
Після здійснення митного оформлення за МД № UA500030/2021/227531 вищевказаний транспортний засіб було випущено у вільний обіг.
Листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 27.01.2023 №26/26-04/7.10/139 (вх. ОМ №1898/4 від 30.01.2023) Одеську митницю повідомлено про отримання відповіді від митних органів Республіки Польща від 28.12.2022 №0201-IGM.541.388.2022.4.JC (вхід. Держмитслужби від 26.12.2022 №26779/11), у якій зазначено, що відповідно ст. 79, пт. 1 Закону Республіки Польщі від 20.06.1997 «Закон про дорожній рух», транспортний засіб підлягає зняття з обліку у відповідному органі, який був містом останньої реєстрації транспортного засобу, по заяві його власника.
Таким чином відповідно до інформації, що міститься на публічній (урядовій) інтернет-сторінки (https://historiapojazdu.gov.pl), наданою палатою фіскальної адміністрації у Вроцлаві Республіки Польща, транспортний засіб марки «LAND ROVER» (кузов № НОМЕР_3 ), визначається як зареєстрований (Status rejestracji - Zarejestrowany).
Тобто, транспортний засіб марки марки «LAND ROVER» (кузов № НОМЕР_3 ), не було знято його власником з обліку в місті останньої реєстрації транспортного засобу (STAROSTA GNIEZNIENSKI, 62-200 GNIEZNO, UL. PAPIEZAJANA PAWLA II 9/10, Польща).
Таким чином при декларуванні вищезазначеного транспортного засобу для здійснення митного оформлення надано документи, які стали підставою для заявлення у МД № UA500030/2021/227531 неправдивих відомостей про зняття з обліку уповноваженим органом у Польщі транспортного засобу марки «LAND ROVER» (кузов № НОМЕР_3 ), та застосування пільгового режиму, преференції у сплаті митних платежів.
Сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України вищевказаного транспортного засобу без застосування преференції, відповідно до листа митного поста «ОДЕСА-ПОРТ» Одеської митниці від 30.01.2023 №7.10-28.1-01/193 становить 97275,73 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 70407,13 грн.
Тобто, проведеною перевіркою встановлено, що при декларуванні вищезазначеного транспортного засобу гр. України ОСОБА_4 , для здійснення митного оформлення були надані документи, які стали підставою для заявлення у МД № UA500030/2021/227531 неправдивих відомостей про зняття з обліку уповноваженим органом у Польщі транспортного засобу марки «LAND ROVER» (кузов № НОМЕР_3 ), для застосування пільгового режиму, преференції у сплаті митних платежів.
Таким чином, гр. України ОСОБА_4 , при поданні до Одеської митниці МД №UA500030/2021/227531 вчинені дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобори митних платежів у сумі 70407,13 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену постанову та постановити нову, якою визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 КК України.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:
1)суд першої інстанції порушив його права, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду під час якого була постановлена оскаржувана постанова;
2)суд першої інстанції не надав йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, шляхом направлення скан копій на електронну адресу, оскільки ОСОБА_1 проживає у зоні бойових дій;
3)суд не надав оцінку доводам, зазначеним в запереченнях ОСОБА_1 ;
4)постанова містить визначення «правопорушник», що свідчить про порушення презумпції невинуватості ОСОБА_1 , оскільки він є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;
5)постанова не містить строків та реквізитів сплати штрафу;
6)додані до протоколу документи не підтверджують винуватість ОСОБА_1 ;
7)відповідно до оскарженої постанови декларантом є ФОП « ОСОБА_2 »., а не ОСОБА_4 ;
8)не проводилася експертиза щодо встановлення автентичності документу про знаття з обліку транспортного засобу;
9)виявлення можливого правопорушення за спливом 1,5 роки, свідчить про порушення строку накладення адміністративного стягнення;
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що він не мав наміру порушувати митні правила, а усі документи оформляв митний брокер.
ОСОБА_1 наголосив, що він проживає у Херсонській області, в зв`язку з бойовими діями втратив бізнес та пошкоджено його житло, а тому він не в змозі сплатити штраф, який призначив йому суд першої інстанції.

Представник Одеської митниці Держмитслужби України в судове засідання апеляційного суду не з`явився про , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.
Відповідно до ч.4 ст.526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
За таких обставин та з огляду на положення ч.4 ст.526 апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Положення ст. 487 Митного кодексу України (далі – МК України) передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 486 МК передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст. 486, 489 МК, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до матеріалів справи убачається, що листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 27.01.2023 №26/26-04/7.10/139 (вх. ОМ №1898/4 від 30.01.2023) Одеську митницю повідомлено про отримання відповіді від митних органів Республіки Польща від 28.12.2022 №0201-IGM.541.388.2022.4.JC (вхід. Держмитслужби від 26.12.2022 №26779/11), у якій зазначено, що відповідно ст. 79, пт. 1 Закону Республіки Польщі від 20.06.1997 «Закон про дорожній рух», транспортний засіб підлягає зняття з обліку у відповідному органі, який був містом останньої реєстрації транспортного засобу, по заяві його власника.
Однак, у самому протоколі митний орган зазначає про те, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності став Лист Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 27.01.2023р. № 26/26-04/7.10/139 (вх. ОМ № 1898/4 від 30.01.2023р.), яким Одеську митницю повідомлено про отримання відповіді від митних органів Республіки Польща від 28.12.2022Р. № 0201-IGМ.541.388.2022.4.JС.
Апеляційний суд вважає, що не може бути належним та допустимим доказом Лист митних органів Республіки Польща (а.c.8, 9), адже з тексту зазначеного листа не можливо встановити, що мова йде саме про транспортний засіб ОСОБА_1 , а в матеріалах справи відсутній сам запит, який був надісланий митним органом України, що унеможливлює ідентифікацію транспортного засобу, про який йде мова у відповіді.
Також апеляційний суд зазначає, що в якості доказу до матеріалів справи митним органом доданий лист від митних органів Республіки Польща від 28.12.2022р. № 0201-IGM.541.388.2022.4.JC. (а.с. 8, 9)
Зазначений лист викладений російською мовою, при цьому не зрозуміло, чи російською мовою він був складений митними органами Республіки Польща, чи він перекладений з польської мови на російську.
Між тим, порядок визнання документів, які видані органами іноземних держав встановлений ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», де, зокрема, зазначено, що «Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України».
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що митним органом не додано до матеріалів справи доказ законної легалізації офіційного документа, що робить цей доказ неналежним та недопустимим у розумінні діючого законодавства України.
Разом з тим, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджував про те, в його діях відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України, а тому він не підлягає притягненню до відповідальності.
Апеляційний суд зазначає, що відсутність самої події адміністративного правопорушення - це діяльність особи, яка не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення. Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Відповідно до ст.485 МК, законом передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає наявність у діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі прямого умислу.
Так, відповідно до протоколу убачається, що транспортний засіб марки «LAND ROVER» (кузов № НОМЕР_3 ), не було знято його власником з обліку в місті останньої реєстрації транспортного засобу (STAROSTA GNIEZNIENSKI, 62-200 GNIEZNO, UL. PAPIEZAJANA PAWLA II 9/10, Польща).
В якості підстави для переміщення через митний кордон України транспортного засобу, до Одеської митниці були надані відповідні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , паспорт гр. України МО903051 від 25.12.2000, сертифікат відповідності ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ» №UA.005.100941-21 від 05.10.2021, дослідження «VIN-INFO» №0510211 від 05.10.2021, договір купівлі-продажу б/н від 30.07.2021, документ про зняття з обліку транспортного засобу від 30.07.2021 №GF.W.4732.3.635.2021.ACZ, заява про зміну режиму б/н від 04.10.2021, та інші документи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що самостійно на території Республіки Польща ОСОБА_1 не мав можливості зняти з реєстраційного обліку транспортний засіб, це мав зробити продавець, який і надавав документ про зняття з обліку транспортного засобу. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що автомобіль переміщував через державний кордон громадянин ОСОБА_2 , який в документах зазначений як декларант. 
Підстав для сумніву щодо правдивості даного документу у декларанта, так само, як і Одеської митниці під час проведення митного оформлення не було.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що дії декларанта не були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу, оскільки останній надав митному органу документи про придбання транспортного засобу із зазначенням його вартості, сплатив визначені митним органом платежі.
При цьому ОСОБА_1 особисто взагалі не надавав митному органу будь-яких документів, а тому перевірити їх достовірність не міг.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом статті 10 Кодексу про адміністративні правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являється собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що постягаються на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частиною першою статті 485 Митного кодексу України передбачено відповідальність за заявлення митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/ або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Крім того, закріплення законодавцем у диспозиції статті 485 МК України спеціальної протиправної мети у формі звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено лише та виключно з прямим умислом. Тільки за наявності умислу особа може бажати досягнути певного результату.
Щодо необхідності доведеності наявності саме прямого умислу в особи при встановлення складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України наголосив і Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду, у постановах від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 та № 607/2391/17.
Тобто, для притягнення до відповідальності згідно статтею 485 Митного кодексу України у даному випадку необхідно довести наявну в особи, яка притягується до адміністративної відповідальності мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та наявність прямого умислу, а саме, що особа повинна усвідомлювати протиправність своїх дій і бажати (для досягнення поставленої мети) настання певних наслідків. Вказане має бути доведене відповідачем в силу статті 77 КАС України.
КАС ВС у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №640/5082/17 вказав, якщо судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей та документів чи приховування важливих для правильної класифікації товару даних, а декларування товару здійснювалось на основі наявних товаросупровідних документів та його технічного опису, то у митного органу не було підстав визнавати дії позивача такими, що спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що являє собою об`єктивну сторону передбаченого статтею 485 МК України правопорушення.
Аналогічна правова позиція КАС ВС викладена у постанові від 22 травня 2018 року (справа № 463/6189/15-а), з яких вбачається, якщо особою не вчинено дій, спрямованих на приховування дійсних відомостей про товар, то склад правопорушення, передбаченого статті 485 МК України, відсутній.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина особи має бути прирівняна до доведеної невинуватості цієї особи.
Таким чином, митним органом при складанні протоколу не доведена наявність умислу у діях ОСОБА_1 , що виключає можливість притягнення його до відповідальності.
Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, на підставі яких можна зробити категоричний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Під час апеляційного розгляду представник митниці не навела належних мотивів, які б підтверджували суб`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.
Враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), апеляційний суд вважає, що матеріалами справи не підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та події адміністративного правопорушення, що є підставами для закриття провадження у справі, а тому визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2) ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин, апеляційний суд вважає наявними підстави для закриття провадження у справі, в зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 380, 458, 467, 481, 486, 489, 495 Митного кодексу України, п.1) ст.247, п.2) ч.8 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, - скасувати.
Закрити провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1) ст.247 КУпАП, - в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду        О.О. Толкаченко