ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5990/24	Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В. 	
Провадження № 33/817/340/24 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст. 173-2,                       ч.1 ст. 184 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_1 , адвоката Підкови І.Р., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року,
В С Т А Н О В И Л А:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб та стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно з постановою суду, 12.03.2024 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: наніс стусани та ляпаси в область спини та лівої руки, а також висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 12.03.2024 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 312422 від 13.03.2024 року зазначено, що 13.03.2024 року об 11 год. 00 хв. встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: розпиває алкогольні напої за місцем спільного проживання, перебуває у стані алкогольного сп`яніння в присутності дітей, також у будинку наявні пляшки з-під алкогольних напоїв. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2024 року провадження по справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 та ч. 1 ст. 184 КУпАП та закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апелянт вказує, що він не погоджується із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального та процесуального права, оскільки суд розглянув справу поверхово і формально.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній будь-який документ, яким підтверджувався факт заподіяння погрози фізичною розправою, чинення морального та психологічного тиску, неповнолітній доньці ОСОБА_3 , а також підтвердження факту заподіяння ним насильства фізичного характеру неповнолітній доньці ОСОБА_2 .. 
Наголошує на тому, що будь-якого факту щодо фізичної розправи не повідомлялось, тому не зрозуміло в чому полягав моральний та психологічний тиск. 
Посилається на те, що не допитувались в якості потерпілих діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідки для повного з`ясування всіх обставин справи.
Стверджує, що згідно оцінки потреб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказано, що базовими потребами батько забезпечує, необхідні умови для життя існують.
Звертає увагу, що коли працівники поліції 13.03.2024 року складали протоколи про адміністративні правопорушення діти були відсутні.
Вказує, що ні чим не підтверджений факт вживання ним 13.03.2024 року алкогольних напоїв та перебування його в стані алкогольного сп`яніння.
Посилається на те, що відповідно до характеристики Петриківської гімназії відгуки про нього, як батька дітей позитивні.
Наголошує на тому, що він був не згідний з протоколами та другий примірник протоколу йому не вручався.
Посилається на те, що йому протоколи не оголошувалися, не роз`яснювались права та обов`язки, не повідомляли про дату розгляду справ, не ознайомлювали з матеріалами справи, чим порушили його право на захист.
Окрім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови отримав 29.03.2024 року.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Підкову І.Р., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.        
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо своїх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за обставин, встановлених у постановах суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
       Так, судом надана вірна оцінка протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 312349 від 13.03.2024 року, з якого вбачається, що 12.03.2024 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: наніс стусани та ляпаси в область спини та лівої руки, а також висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 
Також, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 312421 від 13.03.2024 року, відповідно до якого 12.03.2024 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Протоколи сумніву не викликають, оскільки складені відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належними доказами по справі.
       Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
       З матеріалів справи вбачається, що відповідно до електронного рапорта надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.03.2024 року о 19:39 год. за адресою: м. Тернопіль, вулиця Академіка Андрія Сахарова, нарядом поліції доставлена ОСОБА_2 , діагноз забій лівого плеча, госпіталізована. Тілесні ушкодження спричинив батько по місцю спільного проживання.
Також, з електронного рапорта від 12.03.2024 року вбачається, що о 17:36 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.03.2024 року о 17:35 за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася неповнолітня про те, що батько вчиняв над заявницею психологічне та фізичне насильство.
Відповідно до рапорта поліцейського офіцера громади ОСОБА_4 від 12.03.2024 року - 12.03.2024 року о 20:17 год. виїздом ГРПП в м.Тернопіль вул. Сахарова щодо інших тілесних ушкоджень, встановлено те, що дана подія була зареєстрована в ЄО № 1042 від 12.03.2024 року. 
Вказано, що 12.03.2024 року близько 15:00 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та вдарив ОСОБА_5 в область лівої руки та спини. Неповнолітніх ОСОБА_2 2011 р.н. та ОСОБА_3 2012 р.н. вилучено, доставлено та поміщено в Тернопільську обласну клінічну дитячу лікарню. Про даний факт повідомлено службу справ дітей Великоберезовицької сільської ради. В ході огляду черговим лікарем ОСОБА_6 виявлено забій лівого плеча з подальшою госпіталізацією у медичний заклад ТОДЛ. 
Аналогічні пояснення були надані старшим дільничим офіцером поліції ОСОБА_7 у рапорті від 12.03.2024 року.
У повідомленні заступника начальника відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вишовського С. адресоване начальнику служби справ дітей Великоберезовицької сільської ради ОСОБА_8 з посиланням на статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статті 5 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», пунктів 4, 11 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Інструкції і організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від - 19 грудня 2017 року № 1044, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 червня 2018 року за № 686/32138, приділяється увага захисту прав та інтересів дітей, формуванню безпечного дитячого середовища, створенню належних умов для навчання, виховання та розвитку учнівської молоді, соціально-правового захисту безпритульних і бездоглядних дітей, неповнолітніх, які скоїли правопорушення, зазнали насильства, проживають в сім`ях, у яких батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків вказано, що 12.03.2024 року близько 17:00 год., виявлено та задокументовано факт вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 (внутрішньо перемішені особи) відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із загрозою їхньому життю та здоров`ю, даних дітей вилучено та поміщено в Тернопільську обласну комунальну дитячу лікарню.
В зв`язку з цим, просив провести профілактичну роботу, з метою недопущення вчинення подібних правопорушень в майбутньому та винести дане питання на комісію прав захисту дітей щодо вилучення даних дітей від батька без позбавлення батьківських прав.
Потерпіла ОСОБА_2 в письмових поясненнях вказала, що 12.03.2024 року близько 15:00 год. вона із сестрою ОСОБА_3 прийшли зі школи додому, де перебував їхній батько ОСОБА_1 , який спав у стані алкогольного сп`яніння, за декілька хвилин він прокинувся та почав кричати на неї та питав, де його телефон, ображав її нецензурною лайкою та почав бити її по руці та спині, після чого вона взяла сестру ОСОБА_9 і втекли у Петриківську сільську раду.
Потерпіла зазначила, що подібне трапляється досить часто, коли батько випиває алкоголь.
У письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_3 зазначила, що 12.03.2024 року близько 15:00 год. вона із сестрою ОСОБА_2 прийшли додому, де перебував їхній батько ОСОБА_1 , який спав у стані алкогольного сп`яніння, за декілька хвилин він почав кричати на них та вдарив в руку та спину сестру ОСОБА_10 .
Потерпіла вказала, що вони перелякалися і втекли у Петриківську сільську раду.
       Вказані пояснення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд правомірно взяв до уваги як належні та допустимі докази у справі, оскільки такі надані інспектору поліції в присутності фахівця із соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю ОСОБА_12 та підтверджуються іншими доказами, наявними у матеріалах справи.
       Так, у письмових поясненнях 12.03.2024 року свідок ОСОБА_13 зазначила, що в с. Петриків Тернопільського району, вона перебувала за місцем своєї роботи в с. Петриків по вул. Шептицького у приміщенні сільської ради.
На її телефон зателефонували представники Петриківської школи та повідомили, що гр. ОСОБА_1 , який являється внутрішньо переміщеною особою, прийшов у приміщення навчального закладу у стані алкогольного сп`яніння та хотів забрати своїх неповнолітніх дочок ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .
Зазначила, що невдовзі до неї зателефонували з відділу КУ “УНПС” Великоберезовицької селищної ради та попросили прихистити на декілька годин до їх приїзду даних неповнолітніх осіб, на що вона погодилася.
ОСОБА_13 пояснила, що коли у Петриківську сільську раду прийшли дві дівчинки, то вони виглядали дуже наляканими та стурбованими. Невдовзі приїхали працівники КУ “УНПС” Великоберезовицької селищної ради, та в спілкуванні діти їм повідомили, що їхній батько ОСОБА_15 близько 15:00 год. вчинив відносно них психологічне та фізичне насильство ударивши одну із дівчат по руці за те, що вона користувалася мобільним телефоном.
       У письмових поясненнях працівник КУ «Центр надання соціальних послуг Великоберезовицької селищної ради» ОСОБА_16 вказала, що 12.03.2024 року у КУ “УНПС” Великоберезовицької селищної ради поступило повідомлення від представника Петриківського старостату про те, що у сім`ї ОСОБА_17 здійснено батьком відносно своїх дочок насильство психологічного та фізичного характеру.
Вказано, що фахівці з соціальної роботи центру зателефонували дітям, розповіли, як пройти у безпечне місце Петриківський старостат). Після чого, фахівець із соціальної роботи приїхали у старостат до дівчаток, щоб забезпечити їх базові потреби та дочекатися працівників ювенальної поліції.
В матеріалах справи наявний висновок та акт оцінки потреб сім`ї, складений фахівцем соціальної роботи, відносно неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з якого вбачаться, що батько ОСОБА_1 здійснив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно малолітніх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого дівчата втекли з дому. Сім`я є внутрішньо переміщеними особами.
У висновку вказано, що зі слів дівчаток, батько задовольняє базові потреби, коли не п`яний, коли п`яний здійснює психологічне, фізичне насильство.Зазначено, що мати дівчаток померла. Як ствердили дівчатка, відчувають страх, коли повертаються зі школи додому, щоб не зустріти п`яного батька. Втікають з дому, коли батько п`яний. 
Відповідно до п.17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство — форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.        
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 цього закону - дитина, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
За таких обставин, суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 , вчинив щодо потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дії психологічного та фізичного характеру, які відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формою психологічного та фізичного насильства, що виразилися у несенні стусанів та ляпасів в область спини та лівої руки щодо ОСОБА_2 , а також висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск щодо обох потерпілих, тому доводи апелянта про відсутність психологічного та фізичного насильства, з його боку, є необґрунтованими. 
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Окрім цього, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, що підтверджується належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 312422 від 13.03.2024 року; рапортом інспектора ЮП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ратушного А. від 13.03.2024 року; фотоматеріалами.
Як вбачається з рапорта інспектора ювенальної поліції Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ратушного А - 13.03.2024 року було відвідано сім`ю гр. ОСОБА_1 та встановлено факт невиконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме останній розпиває алкогольні напої за місцем спільного проживання, перебуває у стані алкогольного сп`яніння в присутності дітей, в будинку наявні пляшки з- під алкоголю.
Вказано, що гр. ОСОБА_1 відмовився від дачі будь-яких пояснень по даному факту.
В матеріалах справи наявні фотознімки, з яких вбачається, що в по місцю проживання на столі знаходяться пляшки з під алкоголю, в кімнаті неохайно, речі розкидані, біля дивану стоять пляшки з під алкоголю.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Щодо посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинені ним правопорушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 , ч.1 ст.184 КУпАП, доведені належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що відсутні докази чинення ним щодо малолітніх дочок Єлизавети, ОСОБА_9 фізичного та психологічного тиску є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Необґрунтованими є твердження апелянта, що суд не допитував потерпілих дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідків оскільки суд відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив їх письмові пояснення, достовірно встановив обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що йому другий примірник протоколу не вручався, протоколи не оголошувалися, не роз`яснювались права та обов`язки, не повідомляли про дату розгляду справ, оскільки зі всіма протоколами його ознайомлено, права та обов`язки останньому були роз`яснені, повідомлено дату розгляду адміністративної справи та вручено копії протоколів, що підтверджують підписи ОСОБА_1 у відповідних графах протоколів.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд першої інстанції взяв до уваги, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення відносно своїх двох малолітніх дітей. Врахував, що мати дітей померла, діти є внутрішньо переміщеними особами. Прийняв до уваги відсутність відомостей про працевлаштування ОСОБА_1 та застосував до останнього 10 діб арешту, що є найсуворішим видом та розміром стягнення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Як встановлено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 працевлаштувався та працює на будівництві, отримує заробітну плату, бажає виправитися, шкодує про вчинене. Відповідно до характеристики, виданої директором та класним керівником Петриківської гімназії Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області — ОСОБА_1 як батько цікавиться навчанням дітей, проявів агресії з його боку стосовно дітей не було, діти приходять на навчання охайні, акуратно вдягнені, на уроки не запізнюються.
Враховуючи наведене, беручи до уваги відсутність обтяжуючих обставин, те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а застосований до нього вид стягнення у виді арешту позбавить дітей опіки батька, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, вважаю за можливе пом`якшити ОСОБА_1 вид стягнення, застосований судом першої інстанції, в межах, передбачених санкцією статті, змінивши його на штраф.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 , відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2016 року має право на пільги учасника бойових дій, його, згідно до вимог п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ “Про судовий збір” слід звільнити від сплати судового збору.
Оскільки ОСОБА_1 копію постанови отримав поза межами апеляційного оскарження, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
На підставі п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ “Про судовий збір” звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
В решті постанову суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя