Номер провадження: 22-ц/813/221/24 
Справа № 521/20785/16-ц
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/20785/16-ц
Номер провадження: 22-ц/813/221/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів – Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Ступник А.О.,

учасники справи: 
- позивач – ОСОБА_1 , правонаступником якої є - ОСОБА_2 ,
- відповідачі – 1) Одеська міська рада, 2) ОСОБА_3 ,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , правонаступником якої є - ОСОБА_2 , до Одеської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна, за апеляційними скаргами адвоката Хижняк Анастасії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 , та адвоката Лукинюка Володимира Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Маркарової С.В. 24 вересня 2020 року, повний текст рішення складений 06 жовтня 2020 року, 
встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року  ОСОБА_1 звернулась до суду вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати за ОСОБА_1  право власності в порядку спадкування за законом на господарські будівлі та споруди, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б та в цілому на сарай літ. Г у АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ОСОБА_1 право користування в порядку спадкування за законом на 1/3 ч. огорожі №1-3 та 1/3 ч. мостіння - І у АДРЕСА_1 ; 3) витребувати у ОСОБА_3 майно, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б та в цілому сарай літ. Г у АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 звільнити господарські споруди, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б та в цілому сарай літ. Г у АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач  ОСОБА_3 самовільно зніс 1/3 частину літньої кухні літ. «Б» та 1/3 частину сараю літ. «Г», власником яких є вона, та самовільно побудував житлові будинки за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 3 – 5).
У червні 2018 року позивачка ОСОБА_1 змінила предмет позову та просить: 1) стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у відшкодування майнової шкоди в розмірі - 192 946 грн. за пошкоджене майно; 2) зобов`язати відповідача знести за власний рахунок самовільно побудовані приміщення, а саме - житловий будинок літ «Л», літ «Л1», житловий будинок з розмірами - 4,55 м. х 7,2 м., який не вказаний в жодному технічному плані, літню кухню літ. «Г», площею забудови - 9,6 кв. м. (Т. 2, а. с. 69 – 72 зворотна сторона). 

Короткий зміст позовної заяви третьої особи

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просить суд витребувати у ОСОБА_3 майно, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б у АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 звільнити господарську споруду, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б у АДРЕСА_1 . Також просить стягнути з ОСОБА_3 сплачений судовий збір.
Позовні вимоги третьої особи обґрунтовані тим, що він є власником 1/3 ч. літньої кухні літ. «Б». Відповідач, незаконно захопивши 1/3 ч. літньої кухні літ «Б», перешкоджає йому вільно володіти та користуватися належним йому майном (Т. 1, а. с. 62 – 62 зворотна сторона).
Ухвалою суду від 12.04.2017 року до спільного розгляду з позовом  ОСОБА_1  прийнята позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору –  ОСОБА_4 до  ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння (Т. 1, а. с. 75 – 77).
Під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (Т. 2, а. с. 115).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 року до участі у справі залучено правонаступника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (Т. 2, а. с. 218 – 219).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 , правонаступником якої є -  ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 ..
Зобов`язано  ОСОБА_3  частково знести самовільно побудовану літню кухню літ. «Г» та житловий будинок, який не вказаний в жодному технічному плані з розмірами - 4,55 м. х 7,2 м., які побудовані на місці розташування літньої кухні сараю літ. «Г», площею – 10 кв. м., та навісу літ. «Е» відповідно до технічного паспорту від 29.08.2013 року за адресою - АДРЕСА_1 .
В решті позову ОСОБА_1 , правонаступником якої є - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_2 судові витрати у розмірі – 3 825 грн..
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , правонаступником якої є -  ОСОБА_2 до Одеської міської Ради відмовлено.
Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Рішення суду мотивоване тим, що належних доказів на підтвердження права власності на 1/3 частини літньої кухні літ. «Б», 1946 року побудови, та сарай літ. «Г», 1982 року побудови, позивачкою не надано. З урахуванням зазначеного позовні вимоги ОСОБА_1 , правонаступником якої є -  ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди за знищене майно є безпідставними. Об`єкт позову, який просять витребувати з чужого незаконного володіння, на момент подання позову та вирішення спору не існує в натурі. Третьою особою за його позовом обраний невірний спосіб захисту своїх прав (Т. 3, а. с. 5 – 13).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 

Адвокат Хижняк А.В., діюча від імені ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати частково, а саме - в частині зобов`язання ОСОБА_3 частково знести самовільно побудовану літню кухню літ «Г» та житловий будинок, який не вказаний в жодному технічному плані з розмірами - 4,55 м. х 7,2 м., які побудовані на місці розташування літньої кухні сараю літ. «Г», площею – 10 кв. м., та навісу літ «Е», відповідно до технічного паспорту від 29.08.2013 року за адресою - АДРЕСА_1 . Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної позовної вимоги. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що: 1) суд безпідставно не задовольнив клопотання про зупинення розгляду даної справи до набрання рішенням в іншій цивільній справі № 521/13927/20 законної сили; 2) ОСОБА_2 отримала в спадок майно після смерті матері ОСОБА_1 , яка отримала його на підставі рішення, яке у подальшому було скасовано (Т. 3, а. с. 19 – 24).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 

Адвокат Лукинюк В.В., діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимогах щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоду в розмірі – 192 946,00 грн.. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що помилковими є висновки суду про відсутність підстав для задоволення вимог про  відшкодування шкоди за знищене майно. Помилковими є висновки суду першої інстанції про відсутність права власності  ОСОБА_2  на літню кухню літ. «Б» та сарай літ. «Г» за адресою -  АДРЕСА_1  (Т. 3, а. с. 46 – 47).

Позиція сторін в апеляційному суді

Адвокат Хижняк А.В., діюча від імені ОСОБА_3 , у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у її залишити без задоволення.
Вказує на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 06.03.2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про продовження додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .. Таким чином, відсутні підстави для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому свідоцтво про право на спадщину є недійсним, державна реєстрація підлягає скасуванню. 
Суд першої інстанції, ухвалюючи вищевказане оскаржуване рішення, дійшов вірного та обґрунтованого рішення, що з урахуванням відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації у ОСОБА_2 відсутні підстави для стягнення майнової шкоди. 
ОСОБА_2 не доведено завдання їй майнової шкоди. Належних доказів на підтвердження права власності на 1/3 ч. частину літньої кухні літ. «Б», 1946 року побудови, та сарай літ. «Г», 1982 року побудови, позивачкою не було надано (Т. 3, а. с. 77 – 81).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Хижняк А.В., діючої від імені ОСОБА_3 , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2020 року. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Лукинюка В.В., діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2020 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду.
18.02.2021 року від адвоката Хижняк А.В., діючої від імені ОСОБА_3 , надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року було зупинено апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є - ОСОБА_2 , до Одеської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна до набрання законної сили рішення суду по іншій цивільній справі №521/13927/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Приватний нотаріус Лічман Інна Миколаївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування запису про державну реєстрацію, визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, скасування запису про державну реєстрацію, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності, відновлення зруйнованої частини будинку (Т. 3, а. с. 111 – 115).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2023 року відновлено провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 127 – 128).
29.02.2024 року від адвоката Лукинюка В.В., діючого від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.
29.02.2024 року від адвоката Морозової О.С., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення.
У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник – адвокат Хижняк А.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 просили залишити без задоволення.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Щодо клопотання адвоката Лукинюка В.В. про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, колегія суддів вважає необхідне зазначити наступне. 
На підтвердження вказаних обставин, які викладені у клопотанні про відкладення розгляду справи, адвокатом Лукинюком В.В. не надано жодного доказу. 
Щодо клопотання адвоката Морозової О.С., діючої від імені ОСОБА_2 , про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи на ознайомлення, колегія суддів зазначає, що розгляд вказаної цивільної справи в апеляційній інстанції триває ще з 2020 року, тому позивачка мала можливість укласти договір про надання правничої допомоги заздалегідь до дати призначеного судового засідання. Крім того, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не було надано доказів розірвання договору з адвокатом Лукинюком В.В.. Не було надано доказів та причин неможливості прибути в судове засідання особисто ОСОБА_2 ..
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити, розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні,обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Лукинюка Володимира Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню. Апеляційна скаргу адвоката Хижняк Анастасії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 8.11.2019 року набула у власність 55/200 часток житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , які складаються у цілому з одного житлового будинку під літерою А, житловою площею - 81,9 кв. м., з надвірними спорудами під літерами: - Г – літня кухня; - Е – навіс; - № 1-5 – огорожа; - I- III - вимощення.
Спірне майно належало спадкодавцю ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , посвідченого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 08.05.2008 року, №44635997.
Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з :
-17/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А”, та надвірних споруд (свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 27.11.2015 року, зареєстроване у реєстрі за № 4352.
- 19/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А”.
Вищезазначене підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №188011330 від 08.11.2019 року.
За висновком судового експерта ОСОБА_8 від 10.01.2018 року № 38 за спірною адресою було проведено візуальне обстеження, досліджений план спірної земельної ділянки, план житлових будинків, експлікації, виготовленої КП «БТИ» станом на 29.08.2013 рік.
Експертом встановлено, що:
- на момент проведення обстеження об`єкту дослідження - домоволодіння по АДРЕСА_1 надвірні споруди домоволодіння - літня кухня літ. “Б” 1946 року побудови та сарай літ. “Г” 1982 року побудови - відсутні.
- будівлі та споруди, які займають сторони по справі ОСОБА_3 та за життя ОСОБА_1 (на час вирішення спору спадкоємець ОСОБА_2 ) не відповідають їх часткам у праві власності
- ОСОБА_3 на місці розташування надвірних будівель та споруд побудував два одноповерхові житлові будинки, літню кухню, влаштував навіс та користується прибудовами до житлової кімнати, які не входять в його частку згідно документів про право власності
- частково на місці розташування літньої кухні літ. «Б», навісу лі. «К» та на незабудованій раніше земельній ділянці, самовільно побудований житловий будинок літ. «Л» з розмірами в плані: 10,31 м х 6,05 м та навіс літ. «ЛІ» з розмірами в плані: 3,87; 6,74м; 6,05 м; 3,27м;
- частково на місці розташування літньої кухні літ. «Б» самовільно побудована літня кухня літ. «Г» з розмірами в плані: 2,1 м х 4,56 м.
- частково на місці розташування літньої кухні літ. «Г» та на місці розташуванні навісу літ. «Е» самовільно побудований житловий будинок, з розмірами в плані 4,55м х 7,2 м, який не вказаний в жодному наданому плані.
Позивачкою доведено, що на місці літньої кухні «Г» та навісу « Е», відповідачем самовільно збудований житловий будинок на земельній ділянці під вищезазначеними спорудами.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15.11.2023 року у цивільній справі №521/13927/20, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно у вигляді 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , видане 27 листопада 2015 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстр. № 4352. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд, житловою площею - 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , від 27.11.2015 р., номер запису про право власності 122470099. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 5072 в частині спадкування 19/100 часток житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. №4352. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд, житловою площею - 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 ,, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 19/100 часток житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , внесеного на підставі 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 5072, про встановлення факту прийняття спадщини та зобов`язання відновити зруйновану частину будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції. 

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційних скаргах та прийняття аргументів відзиву 

Колегія суддів звертає увагу, що 07.12.2016 року  ОСОБА_1 звернулась до суду позовом, в якому просить: 1) визнати за ОСОБА_1  право власності в порядку спадкування за законом на господарські будівлі та споруди, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б та в цілому на сарай літ. Г у АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ОСОБА_1 право користування в порядку спадкування за законом на 1/3 ч. огорожі №1-3 та 1/3 ч. мостіння І у АДРЕСА_1 ; 3) витребувати у ОСОБА_3 майно, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б та в цілому сарай літ. Г у АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 звільнити господарські споруди, а саме - 1/3 ч. літньої кухні літ. Б та в цілому сарай літ. Г у АДРЕСА_1 .
У червні 2018 року позивачка ОСОБА_1 змінила предмет позову та просила суд: 1) стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у відшкодування майнової шкоди в розмірі - 192 946 грн. за пошкоджене майно; 2) зобов`язати відповідача знести за власний рахунок самовільно побудовані приміщення, а саме - житловий будинок літ «Л», літ «Л1», житловий будинок з розмірами - 4,55 м. х 7,2 м., який не вказаний в жодному технічному плані, літню кухню літ. «Г», площею забудови - 9,6 кв. м. (Т. 2, а. с. 69 – 72 зворотна сторона) 
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі N 369/10789/14-ц (провадження N 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі '"Дія 97" проти України' від 21 жовтня 2010 року).
У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі N 405/3360/17 (провадження N 61-9545сво21).
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно із частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частина друга статті 189 ЦПК України).
Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Водночас не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.
При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вказані правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі №234/11607/20.
Отже, враховуючи вищевказане, звертаючись у червні 2018 року до суду першої інстанції з уточненою позовною заявою, позивачка змінила як предмет, так і підстави позову, що не передбачено нормами ЦПК України.
Суд першої інстанції на вищевказане не звернув уваги, та при ухваленні судового рішення врахував вимоги за уточненим позовом. 
З огляду на вказане, оскільки нормами ЦПК України не передбачено одночасну зміну як підстав так і предмету позову, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення вимог викладених в уточненій позовній заяві.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., ОСОБА_1 було видано свідоцтво на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на 19/100 часток житлового будинку та надвірних споруд за адресою АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 9).
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2018 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2014 року по справі №521/4414/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яким ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 скасовано за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено (Т. 2, а.с. 230 – 231) з підстав незалучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 як спадкоємця, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_9 ..
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т.1, а. с. 162).
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 08.11.2019 року набула у власність 55/200 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та які складаються в цілому з одного житлового будинку під літерою А, житловою площею 81,9 кв.м., з надвірними спорудами під літерами: Г – літня кухня, Е - навіс, № 1-5 - огорожа, I- III - вимощення. (Т. 2, а. с. 197).
Спірне майно належало спадкодавцю ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , посвідченого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 08.05.2008 року, №44635997.
Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з :
- 17/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А”, та надвірних споруд (свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 27.11.2015 року, зареєстроване у реєстрі за № 4352.
- 19/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А”.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 15 листопада 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_3 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно у вигляді 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд, житловою площею - 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , видане 27 листопада 2015 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 4352. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд, житловою площею - 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , від 27.11.2015 р., номер запису про право власності 122470099. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстр. № 5072 в частині спадкування 19/100 часток житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстр. № 4352. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд, житловою площею - 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 19/100 часток житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 , внесеного на підставі 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 5072, про встановлення факту прийняття спадщини та зобов`язання відновити зруйновану частину будинку за адресою - АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі - 6 745 грн. 50 коп.
Постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року залишено без змін.
Отже, вказане свідчить, що позивачка не набула права на звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди та знесення самовільно побудованих літної кухні літ. «Г» та житлового будинку, який не вказаний в жодному технічному плані з розмірами - 4,55 м. х 7,2 м., які побудовані на місці розташування літньої кухні сараю літ. «Г», площею – 10 кв. м., та навісу літ. «Е» відповідно до технічного паспорту від 29.08.2013 року за адресою - АДРЕСА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга адвоката Лукинюка Володимира Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , є недоведеною, тому вона підлягає залишенню без задоволення. Апеляційну скаргу адвоката Хижняк Анастасії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 , є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лукинюка Володимира Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , – залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Хижняк Анастасії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 , – задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог  ОСОБА_2  до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії – скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

В решті рішення – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 02 квітня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе