ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2024 року
м. Київ
Справа № 712/790/17-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/821/481/23
Провадження № 51 - 7763 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:          

головуючого                       ОСОБА_1 ,    
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 , 
прокурора                                                              ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016251010008341 від 19 жовтня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 
АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ст. 186 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 
2023 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року 
ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та  покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишено без розгляду.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 
27 липня 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин на пішохідному тротуарі між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 під час словесного конфлікту, діючи умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрала майно ОСОБА_8 з сумки останнього, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 16 860 гривень.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_9 задоволено, останню звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 186 ч. 2 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 4 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України.  
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд апеляційної інстанції прийняв рішення всупереч вимогам статей 284, 285, 288, 370, 419 КПК України, не врахував положення ст. 49 КК України щодо обчислення перебігу строків давності, їх зупинення, переривання та відновлення. Указує на те, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам прокурора про ухилення ОСОБА_6 від слідства і суду, вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що є підставами для зупинення та переривання строків давності, та про неможливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України до спливу п`ятнадцятирічного строку з дня вчинення нею кримінального правопорушення. Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження містяться відомості про неодноразове неприбуття ОСОБА_6 за викликом до слідчого, у зв`язку з чим 17 червня 2016 року досудове розслідування зупинялось та ОСОБА_6 було оголошено в розшук. Звертає увагу також на те, що 
ОСОБА_6 неодноразово не з`являлась і в судові засідання, у зв`язку з чим до неї неодноразово застосовувались приводи та ухвалою суду від 30 червня 
2017 року кримінальне провадження було зупинене, а ОСОБА_6 оголошено в розшук. Зазначає, що ОСОБА_6 в серпні 2021 року вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 135 ч. 3, ст. 128 КК України. Крім того, вказує на те, що апеляційний розгляд кримінального провадження відбувся без участі потерпілого ОСОБА_8 , якого не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, та не було з`ясовано його думку щодо можливості звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Доводи касаційної скарги потерпілого про незаконність звільнення апеляційним судом ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 186 ч. 2 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності аналогічні доводам касаційної скарги прокурора.
Заперечень на касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 обґрунтованими та просила їх задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи касаційних скарг прокурора та потерпілого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до            ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.
Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Частиною першою статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Вказаною нормою встановлено: - строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної  приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; - підстави такого звільнення; - правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України диференційовані строки давності за умови, що: - протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); - особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); - законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку 
(ст. 285 КПК України).
Згідно зі ст. 286 частинами 1, 4 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до вимог ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ст. 288 ч. 3 КПК України).
При цьому суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.    (ст. 288 ч. 2 КПК України).
Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні 27 липня 2013 року кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
За вчинення вказаного тяжкого злочину передбачено покарання у виді  позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Строк давності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 4 КК України складає десять років.
Відповідно до ст. 49 ч. 2 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять    років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Згідно з журналом судового засідання від 03 жовтня 2023 року та аудіозаписом цього судового засідання, який міститься в підсистемі відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, обвинувачена 
ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_9 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 186 ч. 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_6 ухилялася від слідства і суду та у зв`язку з чим оголошувалась у розшук, а також вчинила нові кримінальні правопорушення, передбачені ст. 135 ч. 3, ст. 128 КК України, і відповідне кримінальне провадження розглядається в суді. 
Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що в цьому кримінальному провадженні не встановлено обставин, які б свідчили про ухилення обвинуваченої ОСОБА_6 від слідства і суду, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження умисного вчинення ОСОБА_6 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства і суду. 
Проте такі висновки суд апеляційної інстанції зробив без належної перевірки даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та без врахування практики Верховного Суду щодо застосування положень ст. 49 КК України.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування відповідно до рапортів від 03 червня 2016 року, 13 червня 
2016 року, 10 жовтня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 18 листопада 2016 року та 22 листопада 2016 року ОСОБА_6 не з`являлась до слідчого за викликом. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року за клопотанням слідчого до ОСОБА_6 застосовано привід. Постановою слідчого від 17 червня 2016 року досудове розслідування в кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, зупинене, а ОСОБА_6 оголошено в розшук. Постановами слідчого від 19 жовтня 2016 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинене та виділено матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в окреме провадження. 
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року за клопотанням слідчого надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 та доставлення її до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Постановою слідчого від 09 грудня 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 відновлено.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2016 року підозрюваній ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. 
У ході судового розгляду даного кримінального провадження постановами Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2017 року, 23 березня 2017 року, 03 квітня 2017 року, 23 травня 2017 року та 13 червня 2017 року у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 до суду до неї було застосовано привід. Згідно з рапортами працівників поліції, які виконували зазначені приводи, двері квартири за місцем проживання ОСОБА_6 ніхто не відчинив. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2017 року за клопотанням прокурора кримінальне провадження за обвинуваченням                    ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого                             ст. 186 ч. 2 КК України, зупинене, а ОСОБА_6 оголошено в розшук. Ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2018 року, 15 січня 2019 року та 23 вересня 2020 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою її приводу для участі в розгляді кримінального провадження. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, відновлено. 
Також в матеріалах кримінального провадження містяться дані про обрання                31 серпня 2021 року ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 ч. 3 КК України. Крім того, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року, копію якого прокурор надала під час касаційного розгляду, ОСОБА_6 засуджено за                            ст. 135 ч. 3 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.   
Згідно з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 
05 квітня 2021 року в справі № 328/1109/19, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ст. 49 ч. 1 КК України. У цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року в справі 
№ 735/1121/20, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ст. 49 ч. 1 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених ст. 49 ч. 2 КК України (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не перевірив всіх обставин вказаного кримінального провадження та дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 ч. 1 п. 4 КК України без врахування зазначених вимог кримінального процесуального закону і судової практики.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 - задоволенню частково.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково. 
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                     ОСОБА_3