24.06.24
22-ц/812/996/24

Єдиний унікальний номер судової справи: 753/14046/15-ц
Провадження № 22-ц/812/996/24 Доповідач суду апеляційної інстанції – Самчишина Н.В.
Постанова
Іменем України
24 червня 2024 року         м. Миколаїв               Справа № 753/14046/15-ц
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Самчишиної Н.В.,
суддів: Серебрякової Т.В., Ямкової О.О.
із секретарем судового засідання – Ковальським Є.В.,
без участі учасників справи, 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Корабельного районного суду м.Миколаєва від 02 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Лазаревої Г.М. того ж дня, в приміщенні суду в м. Миколаєві, за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

03 серпня 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк або АТ КБ «Приватбанк») подало до Дарницького районного суду м. Києва позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовувало наступним. 
26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № NKVPGK04040087.
Згідно умов договору Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000 доларів США на термін до 25 грудня 2026 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 100 000 доларів США.
У зв`язку із значними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 86 743, 12 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 81 045,63 долара США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4 556,45 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1 110,93 долара США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 30,11 доларів США.
В забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 26 грудня 2006 року було укладено договір поруки.
Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5 Банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором № NKVPGK04040087, яка була залишена без задоволення.
Посилаючись на викладене, Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 86 743,12 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 30 червня 2015 року складає 1 822 472,95 грн за кредитним договором № NKVPGK04040087 від 26 грудня 2006 року.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року відрито провадження у справі. 
Наступною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року справу за підсудністю було передано для розгляду до Корабельного районного суду м. Миколаєва.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2021 року провадження в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зазначав, що відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто майже через три роки після відкриття провадження у справі, і на момент смерті він перебував у статусі учасника справи, тому суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі. 
Зважаючи на те, що смерть відповідача ОСОБА_2 мала місце після пред`явлення даного позову до суду, останній набув цивільної процесуальної правоздатності у даному цивільному процесі, тобто був стороною у даній справі на момент смерті. Суд дійшов неправильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, неправильно застосував норми матеріального права та грубо порушив норми процесуального права, оскільки повинен був зупинити провадження у справі до залучення правонаступників померлого боржника, однак помилково закрив провадження у справі в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу та в письмових поясненнях ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність її доводів, просила апеляційну скаргу залишити без розгляду, задоволення.
До суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися.
Зважаючи на вимоги частини 6 статті 128, частин 1, 2 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи, взявши до уваги також заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутність.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах оскарження, передбачених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Закриваючи провадження у даній справі в частині стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_2 , суд першої інстанції вказав, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.
Проте, суд дійшов таких висновків із порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
З матеріалів справи убачається, що у серпні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року відрито провадження у справі. 
Ухвалою цього ж суду від 21 вересня 2015 року справу за підсудністю було передано для розгляду до Корабельного районного суду м. Миколаєва.
В ході розгляду справи суду стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 помер.
Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого 12 червня 2018 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 197).
Згідно із частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.
Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи - сторони в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступників за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 помер після відкриття провадження у даній цивільній справі.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року в справі № 752/16818/18 (провадження № 61-8339св22) зроблено висновок, що «процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами. Проте, процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах».
Визначальним при вирішенні питання про залучення правонаступників до участі в справі є встановлення, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво, та чи відомі особи, які прийняли спадщину. Саме для встановлення осіб, які прийняли спадщину, пунктом 1 частини першої статті 251 ЦПК України передбачений обов`язок суду зупинити провадження у справі, правовідносини у якій допускають правонаступництво.
При цьому, необхідно зазначити, що правовідносини, з приводу яких виник спір у даній справі, стосуються заборгованості за кредитом, а відтак, допускають правонаступництво.
Враховуючи обставини справи та предмет спору, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, зокрема на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України не узгоджується із вищезазначеними приписами норм права, які регламентують дані правовідносини.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не вчинив дій щодо встановлення спадкоємців померлого відповідача, які вважаються такими, що прийняли спадщину згідно з частиною четвертою статті 1268 ЦК України.
При постановленні оскаржуваної ухвали від 02 вересня 2021 року судом першої інстанції не враховано, що за положеннями цивільного законодавства право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України) і спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, незалежно від часу прийняття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Разом з тим, оскільки рішення у даній справі може вплинути на охоронювані законом права та інтереси спадкоємців померлого відповідача ОСОБА_2 , та враховуючи визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції відповідно до приписів чинного цивільного процесуального законодавства зобов`язаний був зупинити провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене оскаржувану ухвалу суду неможна визнати законною й обґрунтованою, а тому її слід скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Виходячи із положень статті 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню за наслідками вирішення судом вимог заявленого позову.
Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2021 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                         Н.В. Самчишина        

Судді:                                                                 Т.В. Серебрякова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складений 24 червня 2024 року.