ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/9503/24
Провадження № 22-ц/4820/1067/24

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю представника позивача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/9503/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій.
Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі Висновку від 14 червня 2022 року щодо змін в частині можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого, а саме включення можливості виплати ОСОБА_4 по причині її смерті; 
-визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у формі Протоколу № 169/168 від 19 травня 2023 року, що затверджений 24 травня 2023року Міністром оборони України О. Резніковим в частині (п. 11 вказаного протоколу) призначення дружині загиблого 15.05.2022 року у період дії воєнного стану майора ОСОБА_5 – ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 7 500 000 грн, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
-зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , недоотриману нею одноразову допомогу в розмірі 7500000 грн. у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі з тих підстав, що така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
ОСОБА_1 не погодився з такою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилається не її незаконність та необґрунтованість. Так судом не прийнято до уваги, що ІНФОРМАЦІЯ_5 його батько ОСОБА_5 , який служив у Збройних Силах України, загинув поблизу населеного пункту Дергачі Харківської області під час ворожого артилерійського обстрілу при виконанні бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини від російської агресії. 03 червня 2022 року із заявами для отримання одноразової грошової допомоги, звернулися його бабуся, мати загиблого – ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , яка була дружиною загиблого. 06 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_6 було прийнято рішення у формі Висновку від 06.06.2022 року щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого в рівних частках та направлено його на розгляд до Міністерства Оборони України, а 08 липня 2022 року прийнято рішення про виплату частини одноразової грошової допомоги в сумі 7 500 000 грн на користь ОСОБА_2 , дане рішення є виконаним та позивачем не оскаржується. Однак, 19 травня 2023 року на підставі оскаржуваного позивачем протокольного рішення комісії Міністерства оборони України № 169/168 ухвалено виплатити на користь дружини загиблого - ОСОБА_2 іншу частину одноразової грошової допомоги в сумі 7 500 000грн, яка підлягала виплаті матері ОСОБА_5 – ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Апелянт, вказує, що повнолітніми синами загиблого ОСОБА_5 та спадкоємцями після смерті бабусі ОСОБА_4 є він та ОСОБА_3 , який подав заяву про відмову від спадщини. Отже тільки він – ОСОБА_1 претендує на отримання частини одноразової грошової допомоги після загибелі батька. Крім того, його бабуся ще за життя звернулася із заявою для отримання одноразової грошової допомоги, тому він як її спадкоємець має право на отримання коштів в порядку ст. 1227 ЦК України. Також ОСОБА_1 посилається, що частина одноразової грошової допомоги в сумі 7 500 000 грн, була неправильно розподілена та призначена до виплати ОСОБА_7 , яка не є членом сім`ї померлої ОСОБА_4 та не є її спадкоємцем. Таким чином, в даному випадку вбачається спір про право, оскільки належні ОСОБА_4 грошові кошти, внаслідок неправомірних дій відповідачів були призначені до виплати іншій особі – ОСОБА_2 , а оскаржувані позивачем рішення суб`єкта владних повноважень не приймалися відносно нього. Отже, зазначає апелянт, що публічно-правові відносини склалися із членами сім`ї загиблого та їх рішення прийнятті відносно цих осіб на підставі положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проте він не відноситься до кола осіб, які визначені ст. 16-1 даного Закону на дату смерті батька, однак оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки вони порушують його законні права та інтереси. Тому, апелянт не погоджується із висновком суду, що спір у даній справі виник з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, відтак відсутні підстави вважати що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду.
З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є сином ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим повторно 28 травня 2019 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 батько позивача, капітан ОСОБА_5 , загинув, виконуючи бойове завдання, поблизу населеного пункту Дергачі Харківської області.
03 червня 2022 року для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_9 із відповідними заявами звернулися дружина загиблого ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_4 .
Рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у формі Протоколу № 169/168 від 19 травня 2023 року, яке затверджено 24 травня 2023року Міністром оборони України ОСОБА_8 , призначено дружині загиблого 15.05.2022 року у період дії воєнного стану майора ОСОБА_5 – ОСОБА_2 одноразову грошову допомоги у розмірі 7 500 000 грн, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 померла.
Згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі Висновку від 14 червня 2022 року щодо змін в частині можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого, виключено можливість виплати ОСОБА_4 по причині її смерті.
08 липня 2022 року комісією Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про призначення та виплату коштів дружині загиблого майора ОСОБА_5 в розмірі іншої частини в сумі 7 500 000 грн. 
Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 травня 2023 року та довідки № 13/02 від 26 березня 2024 року, які видані приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є її онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 
02 квітня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_9 звернувся із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_9 і до Міністерства оборони України із заявами про виплату позивачу одноразову грошову допомогу, як спадкоємцю ОСОБА_4 .
Відповіді на вказані звернення в матеріалах справи відсутні.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога  у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний  і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце  в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої  з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби  у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Частиною шостою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Таким чином ІНФОРМАЦІЯ_9 приймає заявки та необхідні документи, а Міністерство оборони України є спеціальним суб`єктом, уповноваженим на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, частину якої має на меті отримати ОСОБА_1 у разі скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі Висновку від 14 червня 2022 року щодо змін в частині можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого, а саме включення можливості виплати ОСОБА_4 по причині її смерті та скасування рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у формі Протоколу № 169/168 від 19 травня 2023 року, що затверджений 24 травня 2023року Міністром оборони України О. Резніковим в частині (п. 11 вказаного протоколу) призначення дружині загиблого 15.05.2022 року у період дії воєнного стану майора ОСОБА_5 – ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 7 500 000 грн, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відмовляючи у відкритті провадження в справі суд першої інстанції, прийшов до висновку, що даний спір є публічно-правовим та відноситься до юрисдикції адміністративних суддів.
З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав. 
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
В порядку цивільного судочинства правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або спорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Тобто, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
За нормами ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Статтею 5 КАС України  передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії тощо
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-управлінських функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності органів публічної влади, їхніх службових чи посадових осіб.
Згідно із положеннями частини першої статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
 Міністерство оборони України та його структурні підрозділи  є органами, які уповноважені на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати позивач ОСОБА_1 як правонаступник померлої ОСОБА_4 , до якого перейшли всі її права, в тому числі і право на отримання вказаної допомоги.
Оскільки в даній справі позивачем оскаржуються рішення суб`єкта владних повноважень – Міністерство оборони України та його структурного підрозділу, які були прийняті відповідачами при здійснення ними публічно-владних управлінських функцій, тому виходячи із положень ст.ст. 4, 5, 19 КАС України даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, суті права та інтересу, за захистом якого звернулася особа, виходячи зі змісту заявлених вимог та юридичної природи обставин у справі та прийшов до законного висновку що даний спір є публічно-правовим, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Доводи апеляційної скарги, що даний спір має приватноправовий характер слід відхилити, адже даний спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо майнових чи інших цивільних прав позивача права, спір виник між фізичною особою та суб`єктами владних повноважень, які реалізовували у спірних правовідносинах надані їм законодавством владні управлінські функції.
Посилання апелянта, що, оскільки він не є учасником публічно-правових відносин, то цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, апеляційний суд не бере до уваги, так як такі твердження апелянта суперечать положенням ст.ст. 4, 5, 19 КАС України щодо визначення поняття публічно-правового спору та можливості оскарження дій суб`єкта владних повноважень фізичною особою.
Також є необґрунтованими посилання апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем оспорюються рішення суб`єкта владних повноважень, що стосуються прав іншої особи – ОСОБА_2 , так як позивач не заперечує права даної особи на отримання вказаної допомоги, не просить стягнути кошти саме з неї, а просить суд скасувати рішення суб`єктів владних повноважень, які стосуються саме його прав як правонаступника ОСОБА_4 .
Не приймає до уваги апеляційний суд і посилання апелянт на правові позиції Верховного Суду, оскільки в, наведених в апеляційній скарзі судових справах, розглянутих Верховним Судом, інші правовідносин, ніж в даній цивільній справі. 
Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 червня 2024  року.

Судді                         А.М. Костенко 
Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова