ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 511/2221/19
провадження № 61-9872св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: громадська організація «Об`єднання садоводів масиву ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру Одеської області,
треті особи, які не заявляють самосійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду, 
у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Цюри Т. В., 
від 25 травня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до громадської організації (далі - ГО) «Об`єднання садоводів масиву ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру Одеської області, треті особи, які не заявляють самосійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протоколу та рішення про позбавлення земельної ділянки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки.
2.           Позовна заява  ОСОБА_1 мотивована тим, що він у 1993 року, працюючи на підприємстві АТП-15168 в м. Одесі, отримав на праві безстрокового володіння та користування земельні ділянки № НОМЕР_1 та НОМЕР_2, загальною площею 0,12 га, розташовані на території ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», 
с. Хоминка, Роздільнянського району Одеської області.
3.           У період з 1997 по 2004 рік він з дружиною побудував своїми силами та за кошти сім`ї двоповерховий будинок, сарай, колодязь, басейн, посадив сад та виноградник.
4.           Із 2006 року за сімейними обставинами не мав змоги приїжджати до свого будинку, однак за період його відсутності жодних звернень, претензій та попереджень від відповідача не отримував. 
5.           У серпні 2017 року від сусідів довідався про виключення із ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» з осені 2016 року.
6.           У серпні 2018 року отримав копію протоколу ради ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 26 листопада 2016 року про своє виключення з ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» та передачу належних йому земельних ділянок № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з усіма розташованими на них будівлями, спорудами та насадженнями в користування ОСОБА_2 .
7.           В подальшому на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру Одеської області земельним ділянкам № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 присвоєно кадастровий номер 5123981400:01:001:3112 та зареєстровано за ОСОБА_7 на праві власності.
8.           Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги,  ОСОБА_1 просив суд:
-                     визнати недійсним протокол засідання ради ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» № 8 від 26 листопада 2016 року;
-                     скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру Одеської області № 15-3570/13-18СГ від 05 червня 2018 року відносно земельної ділянки із кадастровим номером 5123981400:01:001:3112;
-                     скасувати рішення № 42783966 від 31 серпня 2018 року про державну реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112;
-                     витребувати від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки № НОМЕР_1 та НОМЕР_2, площею 0,12 га, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
9.           Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області, у складі судді Іванової О. В., від 16 лютого 2021 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення ради ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», викладене в протоколі № 8 від 26 листопада 2016 року, щодо позбавлення ОСОБА_1 огли ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та виключення його з членів товариства за порушення уставу товариства та багаторічну несплату членських внесків і переоформлення земельних ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2 на ОСОБА_2 .
Скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру Одеської області 
№ 15-3570/13-18СГ від 05 червня 2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» щодо надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,12 га, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112.
Скасовано рішення № 42783966 від 31 серпня 2018 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, 
площею 0,12 га, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112.
Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112.
10.        Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 огли жодних звернень, претензій, попереджень від ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» не отримував.
11.        Для виключення зі складу членів ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» потрібно щоб за відповідне рішення проголосували не менше, ніж вісім членів ради, тоді як оспорюваний протокол № 8 від 26 листопада 2016 року підписаний лише чотирма особами, причетність до членства в раді яких не встановлена.
12.        У законний спосіб земельні ділянки у позивача не вилучались, а 
 ОСОБА_2 отримав спірні земельні ділянки без законних на це підстав.
Короткий зміст оскаржуваної постанови апеляційного суду
13.        Постановою Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року в частині вирішення вимог про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру Одеської області № 15-3570/13-18СГ від 05 червня 2018 року і рішення про державну реєстрацію права власності скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
14.        Колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що рішення ради ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», затверджене протоколом № 8 від 26 листопада 2016 року, щодо позбавлення ОСОБА_1 права користування ділянками № НОМЕР_1, НОМЕР_2 і виключення його з членів товариства за порушення статуту товариства, багаторічну несплату членських внесків та переоформлення земельних ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2 на ОСОБА_2 , є незаконним.
15.        Однак суд першої інстанції за умови пред`явлення позивачем вимоги про витребування спірної земельної ділянки від ОСОБА_2 , що є ефективним способом захисту порушеного права, безпідставно задовольнив ще й вимоги про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру Одеської області від 05 червня 2018 року і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.        У касаційній скарзі  ОСОБА_2 просить змінити постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, виклавши її резолютивну частину в такій редакції: «Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року по справі № 511/2221/19 за позовом ОСОБА_1 про визнання протоколу та рішення про позбавлення земельної ділянки недійсним, скасування підстави виникнення і рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна - скасувати. У задоволенні позовних вимог викладених у позовній заяві ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі».
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17.        29 червня 2023 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року.
18.        Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у жовтні 2023 року надійшли до Верховного Суду.
19.        Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Верховного Суду від 01 листопада 2023 року, у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_8 , суддею доповідачем у справі визначено суддю 
Шиповича В. В.
20.        Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
21.        Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду 28 березня 2018 року у справі № Б-24/27-02, від 29 квітня 2020 року у справі № 906/655/18, 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
22.        Вказує, що до предмету доказування у віндикаційному позові входять обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.
23.        Вважає, що позивач не довів наявності підстав для витребування майна у добросовісного набувача, зокрема не довів, що ОСОБА_1 є власником чи користувачем спірних земельних ділянок.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
24.        У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Жуган Л. В. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без змін. Наголошує, що матеріалами справи підтверджена законність права володіння позивачем спірними земельними ділянками № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та збудованим на цих ділянках будинком.
Інші процесуальні документи
25.        У січні 2024 року  ОСОБА_2 подав до Верховного Суду додаткові письмові пояснення до касаційної скарги, які не можуть бути врахованим судом касаційної інстанції, оскільки за своїм змістом фактично є доповненнями до касаційної скарги, та подані поза межами строку, визначеного 
частиною першою статті 398 ЦПК України.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.         ОСОБА_1 у період з 1984 по 2006 роки працював водієм в 
АТП-15168 в м. Одеса.
27.        У 1989 році АТП-15168 отримало від совхоза ім. Калініна Роздільнянського району Одеської області 30 земельних ділянок для надання працівникам підприємства у безстрокове користування та володіння для ведення садового господарства. 
28.        На базі профспілки АТП-15168 було створено СТ «Ландиш», яке увійшло до СТ «ІНФОРМАЦІЯ_1».
29.        Рішенням профспілки підприємства АТП-15168 у 1991 році земельна ділянка № НОМЕР_2 була надана ОСОБА_1 , а земельна ділянка № НОМЕР_1 - ОСОБА_9 , які працювали на підприємстві водіями.
30.        14 червня 1993 року рішенням спільного засідання профспілки 
АТП-15168, на підставі заяв ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та розписки ОСОБА_9 про відшкодування йому ОСОБА_1 огли всіх витрат, земельна ділянка № НОМЕР_1 була передана від ОСОБА_9 у користування ОСОБА_1 .
31.        Суди встановили, що ОСОБА_1 є членом СТ «Ландиш», яке увійшло до СТ «ІНФОРМАЦІЯ_1», та користувачем земельних ділянок № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , що розташовані в межах масиву «ІНФОРМАЦІЯ_1» .
32.        У період із 1997 року по 2004 рік позивачем на земельних ділянках 
№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 побудований двоповерховий будинок, сарай, басейн, колодязь, посаджений сад, виноградник та огороджена територія.
33.        Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Об`єднання садоводів масиву «ІНФОРМАЦІЯ_1» зареєстровано, як юридична особа 19 грудня 
2006 року.
34.        27 березня 2007 року Єгорівською сільською радою Роздільнянсього району Одеською області за № 88V зареєстровано затверджений конференцією делегатів членів об`єднання садоводів масиву «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 13 травня 2006 року статут ГО «Об`єднання садоводів масиву «ІНФОРМАЦІЯ_1».
35.        Відповідно до статті 7.19 статуту ГО «Об`єднання садоводів масиву «ІНФОРМАЦІЯ_1», рада об`єднання здійснює прийом в члени та виключення із членів об`єднання. Рішення приймається 2/3 голосів членів повного складу ради (тобто, не менше, ніж вісім членів ради).
36.        26 листопада 2016 року за результатом проведеного засідання ради 
СТ «ІНФОРМАЦІЯ_1», оформленого протоколом № 8 за підписами: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 
ОСОБА_5 , вирішено позбавити садових ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2 ОСОБА_1 за порушення статуту товариства, багаторічну несплату членських внесків та переоформити ділянки на ОСОБА_2 . 
37.        25 лютого 2017 року ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1» отримано від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 610 грн, в тому числі: вступний внесок - 2 000 грн; благодійний внесок - 3 000 грн; заборгованість по цільовим внесках 610 грн, а саме за 2014-2015 роки - по 100 грн, за 2016 рік - 410 грн.
38.        Наказом № 15-5068/13-17-ср від 30 травня 2017 року Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в ОСМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», ділянка № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 
(за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, із цільовими призначенням - для ведення садівництва.
39.        Наказом № 15-5068/13-18-ср від 05 червня 2018 року Головного управління Держгеокадастру в Одеській області затверджено проєкт землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки у власність.
40.        У серпні 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112, площею 0,12 га, підстава для реєстрації: наказ № 15-5068/13-18-ср від 05 червня 2018 року, виданий Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
41.        Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
42.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
43.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
44.        Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
45.        У розглядуваній справі  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГО «Об`єднання садоводів масиву ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру Одеської області про визнання протоколу та рішення про позбавлення земельної ділянки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки.
46.        Під час розгляду справи у суді першої інстанції ГО «Об`єднання садоводів масиву ІНФОРМАЦІЯ_1» визнало позов ОСОБА_1 .
47.        Доводи касаційної скарги  ОСОБА_2 зводяться до незгоди заявника з постановою апеляційного суду в частині висновків щодо наявності правових підстав для витребування майна у добросовісного набувача.
48.        Надаючи у цій справі оцінку наявності правових підстав для витребування майна у добросовісного набувача, колегія суддів виходить з наступного.
49.        Метою звернення ОСОБА_1 з розглядуваним позовом є повернення йому земельної ділянки, на якій ним зведено капітальні будівлі та споруди і яка вибула з володіння поза його волею.
50.        Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
51.        Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
52.        За змістом частин першої та другої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
53.        Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
54.        Статтею 400 ЦК України визначено, що недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
55.        Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння, право користування.
56.        Згідно зі статтею 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
57.        Відповідно до пункту 7 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 
2001 року громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
58.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу були передані в користування земельні ділянки № НОМЕР_1, НОМЕР_2 на яких ним були зведені капітальні будівлі та споруди. Однак в подальшому позивач через несплату членських внесків був виключений із членів садового товариства, а спірні ділянки передані спочатку в користування, а потім у власність ОСОБА_2 та ним присвоєно кадастровий номер 5123981400:01:001:3112.
59.        Враховуючи наведене та встановлені у цій справі обставини, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився апеляцій суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для витребування з володіння  ОСОБА_2 спірного майна, яке поза волею позивача незаконно вибуло із його володіння.
60.        Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 509/511/14-ц, відповідно до яких колегія суддів у подібних правовідносинах вказала на ефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом витребування майна.
61.        Задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині поновить його порушенні права шляхом повернення спірного майна в його володіння та користування.
62.        Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5123981400:01:001:3112, 
у порядку безоплатної приватизації, передбаченому статтею 118 ЗК України. Водночас спірна земельна ділянка на момент передачі її ОСОБА_2 вже була забудована і ОСОБА_2 , проявивши розумну обачність, мав зважати на ці обставини і пов`язані з ними ризики.
63.        Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про недоведеність 
набуття ОСОБА_1 права власності чи користування щодо спірних земельних ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2, яким у подальшому було присвоєно кадастровий номер 5123981400:01:001:3112, спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі Верховним Судом, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 400 ЦПК України.
64.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
65.        Висновки апеляційного суду, який погодився з висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог про витребування майна, не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду 28 березня 2018 року у справі № Б-24/27-02, від 29 квітня 2020 року у справі № 906/655/18, 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, на які заявник посилається у касаційній скарзі.
66.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
67.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
68.        Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
69.        Верховний Суд, переглянувши постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови.
70.        Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 
ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович