ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року	Львів	Справа № 140/9300/23 пров. № А/857/22575/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Глушка І.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023р. в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 , Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради Волинської обл. про визнання дій та бездіяльності протиправними, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Денисюк Р.С., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10.10.2023р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

10.05.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.;
визнати протиправною та скасувати постанову Комунального підприємства /КП/ «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, оформлену довідкою військово-лікарської комісії /ВЛК/ № 402 від 16.09.2022р.;
зобов`язати КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради змінити постанову ВЛК, оформлену довідкою ВЛК № 402 від 16.09.2022р., вказавши причинний зв`язок отриманого військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р. з формулюванням: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням тяжкості поранення і висновку про придатність до військової служби;
визнати протиправною та скасувати постанову КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, оформлену довідкою ВЛК № 964 від 14.12.2022р.;
зобов`язати КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради змінити постанову ВЛК, оформлену довідкою ВЛК № 964 від 14.12.2022р., вказавши причинний зв`язок отриманого військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р. з формулювання «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням висновку про придатність до військової служби;
визнати протиправною та скасувати постанову Комунального некомерційного підприємства /КНП/ «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднанння Ковельської міської ради Волинської області, оформлену довідкою ВЛК № 131 від 03.11.2022.;
зобов`язати КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради Волинської обл. змінити постанову ВЛК, оформлену довідкою ВЛК № 131 від 03.11.2022р., вказавши причинний зв`язок отриманого військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р. з формулюванням: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням тяжкості поранення і висновку про придатність до військової служби;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди згідно постанови KM України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2023р. та за час перебування у відпустці після тяжкого поранення за жовтень, листопад, грудень 2022 року, а також за лютий, березень 2023 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду згідно постанови KM України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2023р. та за час перебування у відпустці після тяжкого поранення за жовтень, листопад, грудень 2022 року, а також за лютий, березень 2023 року в розмірі 500000 грн.;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 щомісячного основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення за листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року та не в повному розмірі за жовтень 2022 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне основне та щомісячне додаткове грошове забезпечення за листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року у розмірі 15000 грн. відповідно та за жовтень 2022 року в розмірі 8439 грн. 11 коп. (а.с.1-70.

Згідно ухвали суду від 12.05.2023р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними матеріалами справи (а.с.23-24).

Відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.; в задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с.46-50).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржили сторони.

У поданій апеляційній скарзі відповідач Військова частина НОМЕР_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявленого позову (а.с.53-56).
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 27.08.2022р. відповідачем видана довідка № 724 про обставини травми позивача, однак останній не звертався до безпосереднього начальника або наступного прямого начальника для її отримання.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду, прийняти нове рішення, яким заявлений позов задовольнити в повному обсязі (а.с.93-95).
Обґрунтування поданої скарги зводиться до того, що суд фактично не вирішив заявлені позовні вимоги щодо нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», а також щомісячних основного і додаткового грошового забезпечення за спірні періоди.

Відповідач КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради Волинської обл. подав відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.87-88).
Також відповідач Військова частина НОМЕР_1 скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. (а.с.112-114).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою апеляційного суду від 25.04.2024р. витребувано від відповідача Військової частини НОМЕР_1 додаткові докази по справі:
довідку про обставини травми ОСОБА_2 № 724 від 27.08.2022р., на яку є покликання в апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_1 ;
відомості про виплачені суми грошового забезпечення ОСОБА_2 за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення, за час перебування у відпустці після поранення, зокрема, однак не виключно, за жовтень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень 2023 року;
відомості про періоди виплати на користь ОСОБА_2 додаткової винагороди згідно постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в часових рамках розглядуваного позову);
письмові пояснення (з наданням документального підтвердження) стосовно причин невидачі позивачу ОСОБА_2 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання ним вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.; причин невиплати/неповної виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди, охоплені розглядуваним позовом (а.с.136-141).
На виконання вимог апеляційного суду відповідач подав 30.04.2024р. додаткові пояснення, відповідно до яких оригінал довідки № 724 від 27.08.2022р. був скерований до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає приписам ч.3 ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; за наданням повторної довідки позивач не звертався. До пояснення додані копії довідок і наказів (а.с.144-150).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , підлягає до часткового задоволення, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 належить відхилити, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивача ОСОБА_2 призваний на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію».
Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Близько 23 год. 30 хв. 12.08.2022р. позивач одержав осколкове поранення внаслідок ворожого обстрілу з РСЗВ в населеному пункті Новоукраїнка Донецької обл. Вказана травма (поранення) отримано при захисті Батьківщини, що стверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 за № 724 від 27.08.2022р. (а.с.150).
Докази скерування цієї довідки до ІНФОРМАЦІЯ_1 або видачі її військовослужбовцю відповідач не надав.
Після отримання поранення позивач проходив лікування в різних медичних установах.
16.09.2022р. КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради прийнято постанову (довідку) військово лікарської комісії № 402, в якій вказано поранення, так пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня) (а.с.12).
03.11.2022р. КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради Волинської обл. прийняло постанову № 131 та видало позивачу довідку військово-лікарської комісії № 131, в якій вказано поранення, так пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня) На підставі ст.81 графи II розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 к.д. (а.с.34).
14.12.2022р. КП «Волинською обласною клінічною лікарнею» прийнято постанову (довідку) військово лікарської комісії № 964 в якій вказано поранення, Так пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня) (а.с.13).
Відсутність довідки про обставини травми призвела до непідтвердження причинного зв`язку отриманого поранення із захистом Батьківщини, внаслідок чого позивач був позбавлений права на отримання додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час перебування на лікуванні та перебування у відпустці після тяжкого поранення.
Також відповідач Військова частина НОМЕР_1 не здійснив нарахування і виплату щомісячних основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення за листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року та не в повному розмірі виплатив останні за жовтень 2022 року; причини відсутності таких виплат або здійснення таких в неповному розмірі відповідач не вказав.

Із змісту заявленого позову слідує, що його предметом є, зокрема, оскарження бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р., що призвело до оформлення медичних документів, які не підтверджували факт отримання травми (поранення) із захистом Батьківщини.
Окрім цього, до предмету заявленого позову входить питання виплати додаткової винагороди згідно постанови KM України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 грн., за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2023р. та за час перебування у відпустці після тяжкого поранення за жовтень, листопад, грудень 2022 року, а також за лютий, березень 2023 року, а також щомісячного основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення за листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року та за жовтень 2022 року (не в повному розмірі).

Вирішуючи розглядуваний спір, суд частково погодився із доводами представника позивача та прийняв рішення, яким визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.; зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.
Решта позовних вимог залишено судом без задоволення, оскільки за відсутності згаданої довідки медичні заклади діяли в межах своєї компетенції.
Також у позивача є відсутньою довідка про обставини отримання поранення і висновок (постанова) ВЛК про те, що отримане ним поранення пов`язане із захистом Батьківщини, а тому він не має права на виплату додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці після тяжкого поранення.

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів виходить з того, що наведені висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, з наступних підстав.

Приписами Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу» регламентовані відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022р.), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб.
На момент судового розгляду строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.ст.5, 6 цього Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
          Згідно з ст.260 вказаного Статуту на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

          Із змісту вказаних норм слідує, що обов`язок оформлення та видачі довідки встановленої форми про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) лежить на військовій частині, в якій військовослужбовець проходить військову службу.
          Під час апеляційного розгляду Військова частина НОМЕР_1 представила довідку № 724 від 27.08.2022р., якою підтверджено отримання 12.08.2022р. позивачем поранення при захисті Батьківщини.
Водночас, будь-яких доказів скерування такої довідки до ІНФОРМАЦІЯ_1 останній не представив.

          За таких обставин відповідач Військова частина НОМЕР_1 не довів належними доказами ту обставину, що довідка № 724 від 27.08.2022р. була складена своєчасно, а також скерована до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р., є підставними і обґрунтованими.
Водночас, колегія суддів не убачає підстав для задоволення вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р., оскільки копія такої вже долучена до матеріалів справи на підставі ухвали апеляційного суду про витребування додаткових доказів.

Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р. затверджено Положення про військово лікарську експертизу в Збройних силах України.
Зокрема, пунктами 21.1. 21.2 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що в разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Згідно з пунктом 21.5. Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
Відповідно до п.21.7 розділу ІІ Положення постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

Отже, як вбачається із вищевказаних нормативних актів, постанови ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми.
Саме у довідці встановленої форми повинні бути вказані обставини, за яких військовослужбовець отримав поранення та чи пов`язане воно із захистом Батьківщини.
На момент прийняття відповідачами КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради Волинської обл. постанов ВЛК № 402 від 16.09.2022р., № 964 від 14.12.2022р. та № 131 від 03.11.2022р. у них була відсутня довідка про обставини отримання поранення позивачем 13.08.2022р., видана у встановленому порядку Військовою частиною НОМЕР_1 , а тому в цих постановах ВЛК не могло бути вказано «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК пов`язане із захистом Батьківщини».

Отже, рішення із вказаними у них формулюваннями «Поранення ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» прийняті на підставі поданих документів та пп.«б» п.21.5 Положення № 402. Також в цих постановах ВЛК чітко вказано про відсутність довідки про обставини поранення.
При цьому, на ВЛК не покладено обов`язку щодо витребування доказів, пов`язаних із отриманням травми військовослужбовцем, оскільки саме на військову частину покладається обов`язок щодо оформлення та надання такої довідки.

Відтак, враховуючи вищенаведене, при прийняті оскаржуваних постанов відповідачі КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради Волинської обл. діяли в межах наданих їм повноважень із дотриманням вимог Положення № 402, а тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

          Стосовно решти позовних вимог колегія суддів виходить з наступного.

Постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та іншим сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено умови та підстави виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану.
Пунктом 1 даної постанови встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Вказаною постановою передбачено право для військовослужбовців, які отримали поранення та перебувають на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення на виплату даної додаткової винагороди.

Отже, для виплати спірної допомоги у разі поранення, а пізніше проходження лікування та перебування у відпустці необхідно встановлення лише двох умов: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, що стверджується відповідними висновками ВЛК.

В розглядуваному випадку позивач був позбавлений через допущену протиправну бездіяльність військової частини оформити відповідні висновки ВЛК, що слугували б належною і достатньою підставою для нарахування і виплати спірної допомоги.
Водночас, така обставина не може позбавити права позивача, який отримав травму під час захисту Батьківщини, на належні виплати.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 21.03.2024р. у справі № 560/3159/23, відповідно до якої порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на спірну винагороду.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до п.7 окремого доручення Міністра Оборони України № 912/в/29 від 23.06.2022р. до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Отже, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., на підставі абз.4 п.1 постанови КМ України № 168.

Звідси, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у Військової частини НОМЕР_1 є відсутніми підстави для включення військовослужбовця ОСОБА_2 в наказ про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., за період перебування його на лікуванні, адже лікування, на якому перебував позивач не пов`язане із захистом Батьківщини згідно з рішеннями ВЛК, оскільки вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 724 від 27.08.2022р., та наявними в матеріалах справи медичними документами.

          Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 № 6255 від 27.04.2024р. останній отримав неповне грошове забезпечення в жовтні 2022 року, не отримував виплат грошового забезпечення протягом листопада 2022 року – січня 2023 року, також йому не виплачувалася додаткова винагорода упродовж жовтня – грудня 2022 року, лютого – березня 2023 року.

          Як встановлено під час судового розгляду упродовж 13.08.2022р. – 12.01.2023р. позивач перебував на лікуванні та у відпустці після тяжкого поранення.
          Починаючи з 13.01.2023р., позивач прибув до військової частини та продовжив військову службу 

Таким чином, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, при цьому належить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету КМ № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», збільшеної до 100000 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2022р. та за час перебування у відпустці після поранення протягом жовтня-грудня 2022 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», збільшену до 100000 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2022р. та за час перебування у відпустці після поранення протягом жовтня-грудня 2022 року.

          Водночас, правові підстави для нарахування і виплати спірної допомоги за лютий і березень 2023 року є відсутніми, оскільки будь-яких доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), апеляційному суду не надано.
          Також позовна заява не містить належного обґрунтування заявлених вимог в цій частині.

Відповідно до пункту 9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затв. наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р., грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

          Відповідач не навів причин і підстав для невиплати позивачу грошового забезпечення за період листопад 2022 року – січень 2023 року, неповної виплати грошового забезпечення за жовтень 2022 року, через що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячні основне та додаткове грошове забезпечення за листопад, грудень 2022 року, січень 2023 року, а також частково невиплачену суму щомісячних основного та додаткового грошового забезпечення за жовтень 2022 року.

Щодо позовних вимог у частині стягнення конкретної суми, то колегія суддів вважає, що підстави для задоволення відсутні, оскільки обрахунок такої належить до компетенції відповідача.

          Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (застосування закону, який не підлягав застосуванню), що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, з вищевикладених мотивів.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки її висновки не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.
Водночас, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 належить залишити без задоволення, з вищевикладених мотивів.

На підставі ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023р. в адміністративній справі № 140/9300/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений представником ОСОБА_1 , діючим на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в несвоєчасній видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання військовослужбовцем ОСОБА_2 вогнепального осколкового поранення 13.08.2022р.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати військовослужбовцю ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2022р. та за час перебування у відпустці після поранення протягом жовтня-грудня 2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити військовослужбовцю ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання поранення 13.08.2022р. та за час перебування у відпустці після поранення протягом жовтня-грудня 2022 року.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати військовослужбовцю ОСОБА_2 щомісячних основного та додаткового грошового забезпечення за листопад, грудень 2022 року, січень 2023 року, а також стосовно нарахування і виплати не в повному розмірі щомісячних основного та додаткового грошового забезпечення за жовтень 2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити військовослужбовцю ОСОБА_2 щомісячні основне та додаткове грошове забезпечення за листопад, грудень 2022 року, січень 2023 року, а також частково невиплачену суму щомісячних основного та додаткового грошового забезпечення за жовтень 2022 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.06.2024р.