П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/32716/23	

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 420/32716/23 за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, –

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
-  визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування під час прийняття рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини навчання у Київському університеті імені Тараса Шевченка - 1 рік 10 місяців 24 дні (період навчання з 1 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року), стаж роботи ОСОБА_1 на посадах помічника та старшого помічника прокурора, що становить 8 років 8 місяців 24 дні та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем на посадах помічника та старшого помічника прокурора, - 7 місяців 11 днів.
-  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді зазначений стаж, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 74%, виходячи з фактичного стажу 32 роки 10 місяців та здійснити відповідний перерахунок довічного грошового утримання судці у відставці.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 03 серпня 2023 року у розмірі 74% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року № 06- 29/46/2023, починаючи з 03.08.2023 року з врахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що з 01 серпня 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя звільнена з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідачем призначено грошове утримання судді у відставці виходячи зі стажу - 21 рік роботи тільки на посаді судді, що є неправомірним, оскільки не враховано попередню роботу в органах прокуратури та половина навчання в юридичному інституті до призначення суддею. Крім того, відповідно до  ст. 137 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 року № 1402 до стажу судді зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді. Всього, на думку позивачки стаж судді, який дає їй право на відставку становить 32 роки 10 місяців що дає підстави для призначення щомісячного довічного утримання в розмірі 74% від місячної суддівської винагороди працюючого судді. Просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач поти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що “суддівський стаж” та “стаж роботи на посаді судді” не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. “Стаж роботи на посаді судді” має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402-VIII. Натомість до “суддівського стажу” включається “стаж на посадах судді” та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст.   137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII. Статтями 69 та 13 Закону №1402-VIII не передбачено зарахування періоду робити помічником прокурора та половину періоду навчання у вищому навчальному закладі саме до стажу роботи на посаді судді. Страховий стаж позивача на посаді судді складає повних 20 років. Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача відповідно до чинних норм законодавства складає 50% суддівської винагороди. Враховуючи вищевикладене, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74%. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07 лютого 2024 року позов задовольнив.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування під час прийняття рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини навчання у Київському університеті імені Тараса Шевченка - 1 рік 10 місяців 24 дні (період навчання з 1 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року), стаж роботи ОСОБА_1 на посадах помічника та старшого помічника прокурора, що становить 8 років 8 місяців 24 дні та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем на посадах помічника та старшого помічника прокурора, - 7 місяців 11 днів.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді зазначений стаж, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 74%, виходячи з фактичного стажу 32 роки 10 місяців та здійснити відповідний перерахунок довічного грошового утримання судці у відставці.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з 03 серпня 2023 року у розмірі 74% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року № 06- 29/46/2023, починаючи з 03.08.2023 року з врахуванням раніше виплачених сум.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ЄДРПОУ 20987385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 3   220,00 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII визначено вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання  судді у відставці; 
- судом першої інстанції необґрунтовано ототожнено поняття «суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді». До «суддівського стажу» включається як «стаж роботи на посаді судді», так і стаж (досвід) роботи (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п.2 ст.137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п.6 ст.69 Закону №1402-VIII.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 21 рік, тому територіальним органом ПФУ правомірно визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача 52% суддівської винагороди. Проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання  суддів у відставці  ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII передбачає лише у випадку зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зазначена норма є чіткою, однозначною та не вступає в колізію з іншими нормами;    
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Указом Президента України від 10 грудня 2001 року №1205/2001 позивачка призначена на посаду судді Замостянського районного суду міста Вінниці строком на п`ять років,
Постановою Верховної Ради України від 7 червня 2007 року № 1143-V обрана суддею апеляційного суду Вінницької області безстроково.
Указом Президента України від 17 червня 2009 року № 450/2009 переведена на посаду судді апеляційного суду Одеської області, у зв`язку з ліквідацією на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 апеляційного суду Одеської області та утворення Одеського апеляційного суду, рішенням Вищої ради правосуддя від 28 грудня 2018 року №4070/0/15-18 переведена на посаду судді Одеського апеляційного суду.
01 серпня 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя  №763/0/15-23 - ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до цього рішення Вищою радою правосуддя встановлено, що станом на 1 серпня 2023 року, тобто на час розгляду заяви про відставку, загальний стаж, який дає право на відставку ОСОБА_1 , становить 32 роки 10 місяців, в тому числі:
- половина строку навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 10 місяців 24 дні;
- час роботи безпосередньо на посаді судді - 21 рік 7 місяців 7 днів;
- періоди роботи на посадах помічника та старшого помічника прокурора - 8 років 8  місяців 24дні;
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем на посадах помічника та старшого помічника прокурора, - 7 місяців 11 днів.
Відповідно до Розрахунку стажу судді від 02.08.2023, виданого Одеським апеляційним судомі станом на час звільнення у відставку загальний стаж ОСОБА_1 , що надає право на відставку становить 32 роки 11 місяців 04 дні. (а.с. 13).
Трудовий стаж позивачки також підтверджується копією трудової книжки.
ГУ ПФУ в Одеській області не заперечує про наявність стажу роботи у позивачки в органах прокуратури та навчання у вищому навчальному закладі, але вважає, що він не може бути врахований як стаж роботи на посаді судді, а тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу судді ОСОБА_1 який дає право на отримання довічного грошового утримання необхідно зараховувати 1 рік 10 місяців 24 дні – половина строку навчання на денній формі Київського державного університету імені Тараса Шевченка, роботу помічником прокурора 8 років 8 місяців 24 дні, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем на посадах помічника та старшого помічника прокурора - 7 місяців 11 днів.
Таким чином, позивачка має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу 32 роки 10 місяців в розмірі 74 відсотки місячної суддівської винагороди працюючого судді.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, визначає Закон України “Про судоустрій і статус суддів” № 1402-VIII від 02.06.2016.
За правилами ч. 1 ст. 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.
Відповідно до абзацу 4 п. 34 Розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що на час призначення ОСОБА_1 суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося ч. 4 ст. 43  Закона України “Про статус суддів” від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі Закон № 2862-ХІІ) та Указом Президента України  № 584/95, які встановлювали виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.
Позивачка включає до стажу який дає право на відставку та призначення довічного грошового утримання роботу на посаді судді – 21 рік 7 місяців 7 днів, а також:
- половину навчання на денній формі - 1 рік 10 місяців 24 дні;
- періоди роботи на посадах помічника та старшого помічника прокурора - 8 років 8  місяців 24дні;
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем на посадах помічника та старшого помічника прокурора, - 7 місяців 11 днів 
Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 п. 34 Розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Водночас, ч. 1 ст. 7 Закону № 2862-ХІІ, яка була чинною на час обрання позивачки на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України,   який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.
З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх обрання.
За приписами ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до вимог Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VIII від 02.06.2016 на позивачку розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VIII від 02.06.2016.
Так, згідно з частиною 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Пунктом 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Аналогічні приписи містив і п.11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, відповідно до якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Частиною 4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів    судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах   суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді    судді   не менше 10 років. 
Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Апеляційний суд як і суд першої інстанції зазначає, що оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді становить більше ніж 20 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також робота на прокурорських посадах.
Відповідно до роз`яснення поняття “прокурор”, яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції, чинній на час виходу позивача у відставку) під поняттям “прокурор” слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.
Отже, в аспекті спірних правовідносин суд першої інстанції ґрунтовно звернув увагу на те, що оскільки за змістом ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих.
Таким чином, час роботи позивачки помічником прокурора повинен враховуватись до загального стажу роботи, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового отримання судді у відставці.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №  308/5911/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 692/290/17.
Колегія суддів констатує, що з обсягу встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, роботи на посадах помічника прокурора і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Крім того, відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах .
Як вбачається із копій диплома (серія У НОМЕР_2 ) та трудової книжки,   ОСОБА_1 (до розірвання шлюбу у 1994 року - Касем) у 1987 році вступила до Київського університету імені Тараса Шевченка, з 1 вересня 1988 року була переведена на другий курс юридичного факультету денної форми навчання Київського університету імені Тараса Шевченка, який закінчила 18 червня 1992 року за спеціальністю “Правознавство”.
Отже, до стажу  роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню також половина строку навчання на юридичному факультеті Київському університету ім. Т.Г.Шевченка з 01.09.1988 року по 18.06.1992 року - 1 рік 10 місяців 24 дні.
Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17 з аналогічним предметом позовних вимог.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що до стажу судді ОСОБА_1 який дає право на отримання довічного грошового утримання необхідно зараховувати 1 рік 10 місяців 24 дні – половина строку навчання на денній формі Київського державного університету імені Тараса Шевченка, роботу помічником прокурора 8 років 8 місяців 24 дні, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем на посадах помічника та старшого помічника прокурора - 7 місяців 11 днів.
Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що позивачка має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу 32 роки 10 місяців в розмірі 74 відсотки місячної суддівської винагороди працюючого судді.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі висновки спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 420/32716/23 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк