УХВАЛА
 
08 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 761/46266/21
провадження № 61-4320ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Самойленком Артемом Володимировичем, на постанову Київського апеляційного суду від 12  березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна (далі -приватний виконавець Грисюк  О.  В.), приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна(далі -приватний виконавець Золотарьова Т.  В.), в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., зареєстрований в реєстрі за №  78461, про стягнення 7 980,00 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал». 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12 червня 2021  року, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., зареєстрований в реєстрі за № 78461, про стягнення 7 980,00 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».
16 грудня 2023 року Самойленко А. В. в інтересах ОСОБА_1 надіслав заяву про розподіл витрат на правничу допомогу (ухвалення додаткового рішення), в якій просив визнати поважними причини пропуску строку для подачі даної заяви та поновити пропущений строк, здійснити розподіл судових витрат шляхом прийняття додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 28 000,00 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Самойленко А. В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 761/46266/21 задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2023 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.
21 березня 2024 року адвокат Самойленко А. В. в інтересах ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12  березня 2024 року, у якій просить скасувати оскаржене судове рішення, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2023 року залишити без змін.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі №  10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 січня 2022 року справу № 363/1251/13 визнано малозначною. 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
У касаційній скарзі адвокат заявника зазначає, що справа є малозначною, проте вказує, що вона оскаржується до Верховного Суду згідно підпунктів а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах; зазначена справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для особи, яка подала касаційну скаргу; посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки апеляційний суд ухвалив оскаржене судове рішення без урахування висновків Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 285/26/86/20-ц, від 03 листопада 2021 року у справі № 2-3552/10, від 19 січня 2022 року у справі № 752/19105/21, від 25 лютого 2021  року у справі № 679/219/20 та інші (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Разом з тим заявник належним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення його касаційної скарги, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи, скарга не містить відповідних обґрунтувань, чому саме зазначена справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для особи, яка подала касаційну скаргу. А посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішеннями, і, відповідно, не свідчить, що: скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; ця справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для особи, яка подала касаційну скаргу. 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені судові рішення прийняті у малозначній справі. Тому у  відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Самойленком Артемом Володимировичем, на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі № 761/46266/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                       Є. В. Краснощоков
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат