ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3117/23
Провадження № 22-ц/4820/853/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Дияк Я.А.
за участю представників учасників справи
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/3117/23за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Круком Андрієм Степановичем, на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року) та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Сподаренком Олександром Миколайовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 19 лютого 2024 року) та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29лютого 2024 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказував, що 05.09.2018 він на підставі Договору позики від 05.09.2018 (надалі Договір) передав ОСОБА_2 в позику 10 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 05 грудня 2018 року. Проте, вищезазначене грошове зобов`язання відповідач у вказаний строк не виконав, почав ухилятися від зустрічі з позивачем та ігнорувати телефонні дзвінки. ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до Договору у випадку не повернення позичальником до 05.12.2018 коштів, з наступного дня позикодавець нараховує відсотки за користування такими коштами на рівні 3% на місяць від суми позики, а також, що за прострочення виконання зобов`язання за цим договором позичальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення. 
Зважаючи на викладене та враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 за договором позики від 05.09.2018 10000 доларів США боргу, 17962,05 доларів США процентів за користування грошовими коштами за період з 06.12.2018 по 29.11.2023 та 10000 доларів пені, а всього 37962,05 доларів США.

Рух справи в суді першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2023 року накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: частки незавершеного будівництва, загальний відсоток готовності житлового будинку становить 95%, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 1379443368101), що розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:004:0313; нежитлове приміщення – бетонний вузол з допоміжними спорудами площею 57,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 653136768101); причіп SAMRO SR 334, 1997 року випуску; автомобіль марки МАЗ 54331, 1992 року випуску.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2023 року, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року (вступна та резолютивна частини) позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 доларів США боргу, 14972,05 доларів США процентів, 10000 доларів пені, а всього 34972,05 доларів США. Решту позову залишено без задоволення.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року (повне судове рішення) позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 – 10000 доларів США боргу, 17962,05 доларів США процентів, 10000 доларів пені, а всього 37962,05 доларів США.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року виправлено описку у вступній та резолютивній частині рішення суду, оголошеній 09.02.2024 у справі №686/3117/23. У резолютивній частині цієї ухвали постановлено зазначити: «17962,05 доларів США процентів» та загальну суму заборгованості, що підлягає стягненню «37962,05 доларів США», замість помилково зазначеного «14972,05 доларів США процентів» та загальної суми заборгованості, що підлягає стягненню «34972,05 доларів США». Слова «частково» та «Решту позову – залишити без задоволення», ухвалено виключити.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року доповнено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року, додатково зазначивши: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 11165,95 грн, 4779,60 грн витрат на проведення експертизи та 1002,55 грн витрат, пов`язаних із прибуттям позивача до суду, а також 8000 грн витрат на правничу допомогу. В решті відмовлено.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції, що оскаржуються учасниками справи

З повного тексту судового рішення від 09 лютого 2024 року вбачається, що суд першої інстанції при прийнятті цього рішення виходив із того, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу не виконав, доказів протилежного суду не надав, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 10 000 доларів США, 17 962,05 доларів США відсотків та 10 000 доларів США пені.
Ухвалюючи додаткове рішення від 29 лютого 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 11 165,95 грн, 4779,60 грн витрат на проведення експертизи та 1002,55 грн витрат, пов`язаних із прибуттям позивача до суду, а також 8000 грн витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався частиною 1 статті 141 ЦПК України, частиною 1- 6 статті 37 ЦПК України та висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц та зазначив, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 29 066 грн є завищеною щодо іншої сторони спору, врахував складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, а також дійсність необхідності понесення таких витрат.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційних скарг

Не погоджуючись з додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року в частині стягнутої суми судових витрат, понесених на правову допомогу, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Крук А.С., зазначав про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення. 
Так, позивач вказує, що суд першої інстанцій не врахував та не здійснив належного дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються часу витраченого адвокатом при розгляді справи та наданих доказів на підтвердження таких витрат з урахуванням правил та критеріїв, визначених ЦПК України. Зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Також, Верховний Суд у низці постанов висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. 
ОСОБА_1 посилається на те, що суд в оскаржуваному рішенні послався на те, що розмір гонорару є завищеним, однак обґрунтованих спростувань витрат позивача не навів та не розкрив власних критеріїв оцінки розміру гонорару, що свідчить про довільність розуміння про такі витрати. На думку ОСОБА_1 , заявлений до стягнення розмір витрат є неминучим, обґрунтованим, співмірним із ціною позову та фінансовим станом відповідача, а також з триваючим часом розгляду справи, який представник відповідача свідомо «затягував».
У зв`язку із викладеним,  ОСОБА_1  просить змінити додаткове судове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.02.2024, постановивши нове рішення про задоволення в повному обсязі заяви представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу. 
Також, не погоджуючись із рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року та додатковим рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року  ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і зазначає, що задовольняючи позов, суд виходив з підставності та обґрунтованості позовних вимог, проте судом першої інстанції не враховано, що п. 7, п. 8 і п. 16 Договору позики від 05 вересня 2018 року містять дискримінаційні умови по відношенню до позичальника і повинні бути визнані нікчемними з моменту укладання цього Договору.
ОСОБА_2 зауважує, що закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах. Крім цього, згідно статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Законом України «Про споживче кредитування» нормативно зазначено, що максимальна сума пені, штрафів за прострочення споживачем кредитних зобов`язань по споживчому кредиту, не може перевищувати подвійної суми, по договору кредитування та не може бути збільшена (аналогія закону).
Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію, суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Водночас, застосування неустойки або пені, як зазначено вище, має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Також, апелянт посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сподаренко О.М., просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити. 

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Сподаренком О.М., ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Крук А.С., просить відмовити в задоволені цієї апеляційної скарги. Позивач зазначає, що апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції і докази, що б стали у противагу висновку суду першої інстанції, ОСОБА_2 не надав. Суд вірно встановив, що 05.09.2018 відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 10 000 доларів США та зобов`язався повернути їх в строк до 05.12.2018 і так як борг не повернуто, тому позивач просив стягнути цей борг, відсотки в розмірі 17 962,05 доларів США, 10 000 доларів США пені та судові витрати. 
Позивач вказує, що у своїх запереченнях на позов, ОСОБА_2 зазначає, що грошові кошти ним не отримувались, а відповідно договір не підписував. Натомість суд вірно врахував висновок експерта №4483/23-21 від 20.09.2023, в якому відзначено, що підписи в договорі позики виконані сторонами особисто, зокрема, підпис від імені ОСОБА_2 виконаний самим ОСОБА_2 , а тому пояснення відповідача про те, що вказаний договір він не укладав та не підписував, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Також ОСОБА_1 вважає, що суд вірно критично оцінив пояснення відповідача в тій частині, що зазначені в договорі кошти в сумі 10 000 доларів США він повернув, однак, не забрав у позивача оригінал договору, оскільки зазначені обставини не підтверджені доказами. Відповідно до п. 8 Договору, у разі, коли позичальник не повернув кошти позикодавцеві до 05.12.2018, з наступного дня позикодавець нараховує відсотки (не є неустойкою) за користування коштами на рівні трьох відсотків на місяць від суми позики. Тому, з ОСОБА_2 за період з 06.12.2018 по 29.11.2023 підлягає стягненню 17962,05 доларів США відсотків за користування коштами.
За змістом п. 7 Договору, за прострочення виконання зобов`язань за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення. А тому, з ОСОБА_2 за період з 06.12.2018 за 100 днів прострочення підлягає стягнення 10 000 доларів США нарахованої пені, адже розмір пені не перевищує розмір основної заборгованості.
Поміж того, на думку позивача, неспроможним є посилання представника ОСОБА_2 на норми Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», оскільки сторонами Договору є фізичні особи, діяльність яких не обумовлена зі здійсненням підприємництва і сторони договору позики не є суб`єктами надання таких послуг та відповідно їх споживачами. ОСОБА_1 вказує, що відповідач недобросовісно діє не повертаючи борг позичальнику, хоча має можливість це зробити добровільно в т.ч. за рахунок власного майна.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Сподаренком О.М., на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року у справі № 686/3117/23 та ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2024 року цю справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на 04 квітня 2024 року. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Круком А.С., на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року у справі № 686/3117/23. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі № 686/3117/23 за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Сподаренком О.М., на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2024 року справу №686/3117/23 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Круком А.С., на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року та скаргою  ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Сподаренком О.М., на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року призначено до розгляду на 01 травня 2024 року. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Сподаренком О.М., на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року задоволено частково. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року про виправлення описки скасовано.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , подане в його інтересах адвокатом Круком А.С., про поновлення строку для подання доповнення до апеляційної скарги відмовлено. Доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 , подане в його інтересах адвокатом Круком А.С., на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року залишено без розгляду та повернуто особі, яка його подала.
В судовому засіданні 01 травня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Учасники справи до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 

2.Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України. 

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

05 вересня 2018 року сторони уклали Договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 (далі за договором – позикодавець) передав у власність, а ОСОБА_2 (далі за договором – позичальник) прийняв 10 000 доларів США строком до 05 грудня 2018 року (а.с.8).
Пунктом 2 Договору узгоджено, що сума позики передана та прийнята в повному обсязі від позикодавця позичальником в день підписання цього договору.
В силу пункту 7 Договору за прострочення виконання зобов`язань за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції.
Згідно пункту 8 Договору у разі, коли позичальник не повернув кошти позикодавцеві до 05.12.2018, з наступного дня позикодавець нараховує відсотки (не є неустойкою) за користування коштами на рівні трьох відсотків на місяць від суми позики.
Пунктом 9 Договору передбачено, що за кожен факт порушення зобов`язання в т.ч. невиконання, неналежне виконання позичальник та/або поручитель несуть відповідальність: майнову - в розмірі штрафної санкцію десяти відсотків від суми позики; немайнову - п`ять відсотків від суми позики; втрачену вигоду.
У пункті 16 Договору сторони погодили збільшення строку позовної давності до 10 років.
ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за договором позики та не повернув ОСОБА_1 грошові кошти до теперішнього часу.
Згідно висновку експерта №4483/23-21 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №686/3117/23 від 20 вересня 2023 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позикодавець» на примірнику договору позики від 05.09.2018 – виконаний самим ОСОБА_1 ; підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Позичальник» на примірнику договору позики від 05.09.2018 – виконаний самим ОСОБА_2 ; рукописний запис « ОСОБА_2 » в графі «Позичальник» на примірнику договору позики від 05.09.2018 – виконаний самим ОСОБА_2 (а.с.104-108).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
За змістом частини 1 статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (стаття 1049 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, яка визнається укладеною з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за договором позики є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності договору позики, позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти в установлений договором строк, а у разі порушення (прострочення) виконання зобов`язання – сплатити неустойку.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Встановлено, що 05.09.2018 між сторонами укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США на строк до 05.12.2018. Факт передання ОСОБА_1 відповідачу грошових коштів підтверджується договором позики, що підписаний сторонами (пунктом 2), але на даний час ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 позику.
Враховуючи, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за Договором і не повернув позику, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 доларів США боргу.
Також, правильним є позиція суду першої інстанції про те, що внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором ОСОБА_2 , на підставі пункту 8 Договору, повинен сплатити ОСОБА_1 три відсотки річних на місяць від суми позики.
Однак, при постановленні 09.02.2024 судового рішення (вступної та резолютивної частини), міськрайонним судом ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 14972,05 доларів США процентів, але при виготовленні «19.02.2023» (цитата з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року) повного тексту судового рішення від 09.02.2024, суд першої інстанції вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17962,05 доларів США процентів з врахуванням заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, що була прийнята судом першої інстанції.
Так як постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року про виправлення описки у вступній та резолютивній частині рішення суду, оголошеній 09.02.2024 у справі №686/3117/23 та враховуючи розбіжності вступної та резолютивної частини, проголошеної 09.02.2024 і резолютивної частини повного тексту рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року та виходячи із позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь позивача 17962,05 доларів США відсотків за користування коштами (три проценти річних від простроченої суми (10 000 доларів США) за період з 06.12.2018 по 29.11.2023 (межі позовних вимог)). 
При цьому, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2 не оскаржує розмір трьох відсотків річних за користування ним позичковими коштами. 
Також, при вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача пені, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно з статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
З огляду на вищенаведені норми матеріального права і на п. 7 Договору та враховуючи межі позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення пені (за 100 днів з 06.12.2018 по 15.03.2019), дату звернення позивача із позовом (02.02.2023) та заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, апеляційний суд вважає, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 400 доларів США пені (за період з 12.03.2019 по 15.03.2019). 
А всього з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 28362,05 доларів США.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.
Апеляційний суд виснує, що частково підставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року про те, що це оскаржене рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому зазначене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 

Щодо додаткового рішення

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21.
Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року стосується вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, на проведення експертизи та витрат, пов`язаних із прибуттям позивача до суду. Оскільки рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, тому додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року також підлягає скасуванню, а судові витрати сторін -перерозподілу. І частково обґрунтованими є доводи апеляційних скарг позивача та відповідача щодо незаконності оскаржуваного додаткового рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року.

Щодо зміни розподілу судових витрат між сторонами

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує норми статті 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ОСОБА_1 заявлено з ціною 37962,05 доларів США та задоволено на суму 28362,05 доларів США, тобто на 74,71% (28362,05?100/37962,05), а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 8341,70 грн (11165,44?74,71%) та витрати за проведення експертизи у розмірі 3570,84 грн (9559,20 (вартість проведення експертизи)*74,71%). 
Також, за наявності клопотання Вінницького відділення КНДІСЕ (а.с.102) слід стягнути на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України пропорційно до задоволених позовних вимог неоплачену частину коштів (4779,60 грн) за проведення експертизи з ОСОБА_2 - 3570,84 грн (4779,60 *74,71%/100) та з ОСОБА_1 - 1208,76 грн (4779,60 -3570,84).
Разом з тим, не підлягають відшкодуванню витрати ОСОБА_1 , пов`язані із з його переїздом на судові засідання з м. Львів до м. Хмельницький та у зворотному напрямку. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом частини 1 статті 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Таким чином, встановивши, що позивач просить відшкодувати вартість понесених ним витрат, які не пов`язані із вчиненням ним процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із прибуттям позивача до м. Хмельницького.
Вказане кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 грудня 2021 року у справі №761/35926/18.

Щодо витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій. 

Згідно вимог частин 1 - 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В пункті 2 частини 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З копії витягу з Договору про надання правової (правничої) допомоги №01-12/2022 від 19 грудня 2022 року, укладеного між адвокатом Круком А.С. та ОСОБА_1 вбачається, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у правовідносинах клієнта з юридичними та фізичними особами в т.ч. у судовій справі про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_2 , а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, передбаченої в п. 1.2 Договору.
Згідно п. 1.2 Договору адвокат надає таку правову (правничу) допомогу клієнту: надання правової інформації, консультацій, складання заяв (позовних заяв), скарг (апеляційних, касаційних скарг) відзивів, клопотань, адвокатських запитів, інших процесуальних документів; захист/представництво прав за законних інтересів клієнта під час розгляду його справи у судах України та у правовідносинах клієнта з органами державної влади в т.ч. у органах виконавчої служби; сприяє досудовому та позасудовому порядках урегулювання спорів між клієнтом та іншими особами в тому числі шляхом переговорів; сплата судового збору, штрафів, податків, зборів та інше.
Відповідно до п. 4.1 Договору за надання правової допомоги клієнт (або особа, якій доручено клієнтом здійснити оплату правових послуг адвоката) зобов`язується сплатити адвокату орієнтовано гонорар у розмірі 5000 грн до 31.03.2023. Сторони погоджуються, що для розрахунку гонорару за надання послуг адвокатом вартість витраченої ним однієї години складає 1000 грн, що є співмірною/розумною вартістю за складність справи клієнта та його фінансовим станом, щоб оплатити послуги адвоката. Остаточна вартість та строки оплати гонорару за надані послуги адвоката (в т.ч. за окремі етапи наданих послуг) встановлюється ним у Акті про надання послуг/виконаних робіт, що стає додатком до цього Договору. Клієнт зобов`язується підписати Акт у двох примірниках та на протязі 2-ох днів після отримання один примірник повернути адвокату.
Як вбачається із акту наданих послуг/виконаних робіт від 09.02.2024 адвокат Крук А.С. надав, а позивач ОСОБА_1 прийняв такі послуги в суді першої інстанції: консультація клієнта з питання виникнення правовідносин, роз`яснення законодавства, укладення договору з адвокатом – 1500 грн (1,5 год); витрачений час: на аналіз практики Верховного Суду; на складання позовної заяви до суду; на копіювання; на оформлення через систему Електронний суд позовної заяви – 4000 грн (4 год); витрачений час на відправлення позовної заяви ОСОБА_2 через відділення поштового зв`язку – 500 грн (0,5 год); витрати адвоката на поштове відправлення позовної заяви ОСОБА_2 - 35 грн; витрачений час на ознайомлення з відзивом ОСОБА_2 та консультація клієнта з приводу поданого відзиву – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь у засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку клопотання про прийняття оригіналу доказу - договору позики; на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку для подання клопотання та оригіналу договору – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; на участь адвоката y засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку клопотання про забезпечення позову (накладення арешту), на аналіз практики верховного суду; на оформлення клопотання через систему Електронний суд – 1500 грн (1,5 год); витрачений час на пошук інформації в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС про зареєстровані транспортні засоби за ОСОБА_2 – 500 грн (0,5 год); витрачений час на пошук інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстровану нерухомість за ОСОБА_2 500 грн (0,5 год); витрати на отримання інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстровану нерухомість за ОСОБА_2 – 31 грн; витрачений час на: підготовку заяви до суду про обґрунтованість накладення арешту на майно з поданням відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС про зареєстровані транспортні засоби та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрованого за ОСОБА_2 в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; на участь адвоката y засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи з аналізом практики Верховного Суду – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; на участь адвоката y засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час на переїзд з робочого місця адвоката до апеляційного суду і в зворотному напрямку для ознайомлення з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу суду від 13.04.2023 – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в апеляційному суді в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь адвоката y засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку заяви та пошук і долучення оригіналів письмових документів з підписами ОСОБА_2 для проведення експертизи – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь адвоката y засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь адвоката y засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку для ознайомлення з експертизою – 1000 грн (1 год); витрачений час на підготовку заяви про збільшення позовних вимог до ОСОБА_2 з оформленням її через систему Електронний суд – 1500 грн (1,5 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь адвоката у засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь адвоката у засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час на ознайомлення в суді з відзивом представника (адвоката) Дубаса В.О. від 12.01.2024 – 500 грн (0,5 год); витрачений час: на підготовку до судового засідання в т.ч. на переїзд з робочого місця адвоката до суду і в зворотному напрямку; участь адвоката у засіданні – 1000 грн (1 год); витрачений час на підготовку та складання акта наданих послуг/виконаних робіт адвокатом; направлення процесуальних документів ОСОБА_2 – 1500 грн (1,5 год).
Згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордеру від 12.02.2023, 08.05.2023, 06.10.2023, 09.12.2023 ОСОБА_1 сплатив адвокату Круку А.С. в загальному розмірі 31000 грн згідно договору №01-12/2022 від 19.12.2022.
Повноваження адвоката Крука А.С. на представництво ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтверджуються копією ордера серії ХМ №040309 від 05.01.2023.
В судовому засіданні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 29.02.2024 адвокат Дубаса В.О. ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
З огляду на наведене, враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог та заяву представника відповідача ОСОБА_6 , беручи до уваги характер та обсяг виконаної адвокатом Круком А.С. роботи під час розгляду цієї справи; принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерії реальності, необхідності і значимості таких дій у справі і критерії розумності адвокатських витрат, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати на оплату професійної правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 просив стягнути 4000 грн витрат, понесених на правову допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції.
Встановлено, що повноваження адвоката Крука А.С. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Хмельницькому апеляційному суді підтверджуються копією ордера серії ВХ №1053453 від 12.09.2023.
Згідно копії Акту наданих послуг/виконаних робі від 07.03.2024 адвокат Крук А.С. надав, а клієнт ОСОБА_1 прийняв в суді апеляційної інстанції наступні послуги: консультація клієнта з питання ухвалення додаткового судового рішення від 29.02.2024 та витрачений час з написання, подання апеляційної скарги на рішення суду та іншим учасникам справи – 4000 грн (4 год).
Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.03.2024 ОСОБА_1 сплатив адвокату Круку А.С. 4000 грн згідно договору №01-12/2022 від 19.12.2022.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу понесені за розгляд справи в суді апеляційної інстанції пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2988, 40 грн (4000*74,71%).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , що подана в його інтересах адвокатом Круком Андрієм Степановичем та ОСОБА_2 , що подана в його інтересах адвокатом Сподаренком Олександром Миколайовичем, задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) 10000 (десять тисяч) доларів США боргу, 17962 (сімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят два), 05 доларів США процентів, 400 (чотириста) доларів США пені, а всього – 28362 (двадцять вісім тисяч триста шістдесят два), 05 доларів США.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) 8341 (вісім тисяч триста сорок одна) грн 70 коп судового збору, 3570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) грн 84 коп витрат за проведення експертизи та 10000 (десять тисяч) грн витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді першої інстанції.
Стягнути на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ЄРДПОУ 02883096; вул. Бродських Сім`ї, 6, м. Київ) витрат за проведення експертизи з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) 3570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) грн 84 коп та з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) 1208 (одна тисяча двісті вісім) грн 76 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) 2988 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 40 коп витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай