ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 травня 2024 року
м. Харків
справа № 638/3798/23
провадження №22-ц/818/1181/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії,
за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Заботіна Віталія Вікторовича та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2023 року, постановлене суддею Орос О.В.
встановив:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на недоотриману пенсію, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 59376,51 грн; стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області суму недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцеві та небула отримана за життя та не включена до свідоцтва на право на спадщину у сумі 59376,51 грн; стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області суму недоотриманої пенсії у сумі 36853,15 грн; витрати на правничу допомогу у сумі 11300,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , в розмірі 36853,15 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 549, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір в розмірі 411,18 грн. В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Заботін В.В. просить рішення в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом не взято до уваги практику інших судів з цього питання. Наголошує, що принцип права власності передбачає перед усім право на розпорядження належним майном. Оскільки відповідачем протиправно не надано розрахунку недоотриманої пенсії приватному нотаріусу та не надано відповіді на адвокатський запит, апелянтом самостійно проведено розрахунок. Крім того, спори щодо спадкового майна підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Посилання суду на норми КАС є необґрунтованими.
Також Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом не здійснено всебічного і повного з`ясування обставин справи. Зауважує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в період 01.03.2016 року ОСОБА_2 до головного Управління ПФУ в Харківській області з заявою про поновлення виплати пенсії не зверталася, відповідні документи, що підтверджують фактичне місце проживання не надавала, у зв`язку з чим пенсія ОСОБА_2 в головному Управлінні не нараховувалася та не виплачувалася. Вважають, що підстави для стягнення суми пенсії, щодо якої видано свідоцтво про право на спадщину, відсутні.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 549 від 15 червня 2021 року (спадкова справа № 23/2021) не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною. Позовні вимоги про визнання права власності на недонараховану суму пенсійного забезпечення та зобовязання її виплатити задоволенню не підлягає, оскільки такі суми не увійшли до складу спадкового майна, та на них не видано відповідне свідоцтво. Фактичні вимоги позивача полягають у перевірці судом правильності нарахування та виплати ГУ ПФУ в Харківській області суми недоотриманої пенсії, дана вимога не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки предметом даних позовних вимог не є захист цивільних (спадкових) прав спадкоємця на отримання належного спадкового майна.
Судова колегія не погоджується з такими з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1937 року народження.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2021 року спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 є її онук ОСОБА_1 .
15 червня 2021 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка, складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, в сумі 37385,33 грн., належних спадкодавцю – ОСОБА_2 .
19.10.2021 року ОСОБА_1 подав до Шевченківського об`єднання управління Пенсійного фонду України в м.Харкові заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (а.с. 29) 
У листопаді 2022 року позивачу на підставі пред`явленого ним свідоцтва про право на спадщину за законом було виплачено суму недоотриманої пенсії в розмірі 530,00 грн., в грудні 2022 року – 2,18 грн., залишок боргу за свідоцтвом про право на спадщину за законом становить 36853,15 грн.
Звертаючись до суду із позовом  ОСОБА_1 наголошував, що відповідачем не було надано приватному нотаріусу розрахунку заборгованості по пенсійному забезпеченню за період з 2016 по 2018 роки, таку інформацію не було і надано на запит адвоката, тому йому було видано свідоцтво про право на спадщину лише на частину належної спадкодавеці пенсійного забезпечення, в зв`язку з чим просив визнати за ним право власності та стягнути недонараховану пенсію у визначеному ним самостійно розмірі, виходячи із середньомісячної пенсії.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо стягнення грошових коштів у розмірі 36853,15 грн, що не була виплачена УПФ в м. Харківській області.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача 36853,15 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 червня 2021 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В.., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 37385,33 грн, не оспорено та є чинним, а тому відмова ПФУ в м. Харкові Харківської області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що різниця між грошовими коштами, зазначеними у свідоцтві про право на спадщину у розмірі 37382,33 грн та виплаченими ПФУ в м. Харкові Харківської області у розмірі 532,18 грн, становить 36853,15 грн та підлягає стягненню на користь позивача.
Положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Щодо визнання права власності на набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2016 року до 01 червня 2018 року.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача недоотриманої пенсії суд зазначив, що вказані позовні вимоги фактично зводяться до перевірки нарахування та виплати пенсії суб`єктом владних повноважень, тому це питання належить до юрисдикції адміністративного суду.
Вказані висновки суду не відповідають вимогам закону з огляду на таке.
Положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до ст.1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Тлумачення ст. 1218, 1227ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.
Посилання відповідача у апеляційній скарзі, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 28, 29, 40, 47, 51,52,55,56,57,58,59,60,61,62,63цієїКонституції.
На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.
Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).
Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»(у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.
Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Оскільки за період з 01 березня 2016 року по 01 червня 2018 року включно недоотримана за життя спадкодавцем ОСОБА_2 сума пенсії у розмірі 59376,51 грн не увійшла до загальної суми, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом.
Розмір пенсії за вказаний період відповідачем не оспорюється.
З урахуванням вище викладеного та відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,ст.1227 ЦК України позивач має право на отримання спірних сум у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням за позивачем права власності на ці суми як спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .
Припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
У справі, що переглядається, районний суд не звернув уваги, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання права власності та стягнення на його користь недоотриманої пенсії у розмірі 59376,51 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .
Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Відповідно до частин першої, другої статті 376ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заботіна Віталія Вікторовича задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2023 року в частині відмови у позові скасувати та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на суму недоотриманої пенсію, яка належала померлій ОСОБА_2 та не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 59376,51 грн в порядку спадкування за законом.
Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_2 не була нею одержана за життя та не включена до свідоцтва на право на спадщину у сумі 59376,51 грн в порядку спадкування за законом.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                         О.В. Маміна

Судді:                                                                 Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 23.05.2024