Справа № 127/29947/23
Провадження № 22-ц/801/974/2024
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року	Справа № 127/29947/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.
Секретар: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми,
Рішення ухвалила суддя Бессараб Н. М. 
Рішення ухвалено о 12 год 58 хв у м. Вінниці
Повний текст рішення суду складено 01 березня 2024 року

Встановив:
26 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, мотивуючи свої вимоги тим, що із відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року. Рішення набрало законної сили. Під час перебування у шлюбі у них народилося двійко дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із матір`ю.
Відповідач і діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Він працює в органах прокуратури , починаючи із листопада 2008 року, а з 15 березня 2021 року обіймає посаду керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області. 
Періодичні огляди у лікарів нарколога та психіатра він пройшов.
Оскільки він проживає і працює у місті Тульчин, а діти проживають разом із матір`ю у м. Вінниці, він постійно надавав відповідачу добровільну фінансову допомогу на утримання дітей, однак їй цього було недостатньо, тому вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
Вінницьким міським судом Вінницької області 14 серпня 2023 року виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 27 липня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Відносини між ними є досить складними. У добровільному порядку згоди з приводу питання виховання дітей та спільної участі у виховному процесі вони досягти не можуть. Відповідач не дає змоги ні спілкуватися, ні бачитися з дітьми, при цьому знаходить різні видумані підстави задля відмови йому, як батьку, у можливості побачень та спілкуванні із дітьми.
Він, як батько дітей, виявляв і виявляє бажання спілкуватися та зустрічатися із дітьми. Право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування дітей із батьком відповідає їх інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування сприятиме повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому його участь у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання його батьківських прав, а відповідатиме й інтересам дитини.
Він виконував і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, хоча проживає в іншій місцевості. Також має бажання безперешкодно спілкуватися зі своїми дітьми, систематично їх бачити, мати можливість спільно відпочивати та брати участь у їх вихованні та зростанні. 
При визначенні графіка участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, слід врахувати те, що він має постійне місце роботи, стабільний дохід, проживає в іншій місцевості, є фізично та психічно здоровим, має можливість після завершення свого робочого дня проводити час із дітьми, допомагати в навчанні, брати участь у вихованні, відпочивати разом та іншим чином піклуватися про дітей.
З урахуванням викладеного просив визначити йому наступні способи участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та дітьми – без присутності матері; з понеділка по п`ятницю з 18 год до 22 год вечора за місцем перебування дітей на особисте спілкування з сином та дочкою без присутності матері; на спільний відпочинок з дітьми: з п`ятниці 20 год вечора (з ночівлями) до неділі 20 год вечора включно, у перший та третій тиждень кожного місяця – без присутності матері; половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул діти проводять з батьком, з правом виїзду за межі країни на відпочинок, з метою оздоровлення – без присутності матері; проводити з дітьми кожне друге свято (Новий рік, Різдво, Старий Новий рік, 8 березня, Великдень, День Святого Миколая) по черзі, за умови, що святковим дням надається перевага над днями батьків – без присутності матері); святкувати з дітьми кожен другий день їх народження, а саме: 04 червня та 10 жовтня без присутності матері; у період хвороби безперешкодно відвідувати дітей за місцем їх фактичного проживання/лікування.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, задоволено частково.
Визначено ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми:
необмежене спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та дітьми;
побачення з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щоп`ятниці з 18.00 год до 20.00 год за місцем проживання дітей та щонеділі з 14.00 год до 17.00 год за місцем проживання дітей з урахуванням режиму дня дітей;
спільний відпочином з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з ночівлями) кожний перший і третій тиждень місяця з 15:00 год суботи до 17:00 год неділі;
побачення з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у святкові дні, а саме: Новий рік, Різдво, Старий Новий рік, 8 березня, Великдень, День Святого Миколая кожного року;
побачення з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності матері у день народження дітей – ІНФОРМАЦІЯ_4 усіх років;
проведення літніх канікул з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері протягом 15-ти днів поспіль;
безперешкодно відвідувати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період хвороби дітей за місцем їх проживання чи лікування.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536,80 грн. понесеного судового збору.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в межах висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради, зокрема, визначити йому наступні способи участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: донькою ОСОБА_3 і сином ОСОБА_4 , 
-щопонеділка місяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щовівторка щомісяця з 18.00 год до 22.00 год.;
-щосереди щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щочетверга щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щоп`ятниці щомісяця з 18.00 до 22.00 год;
-І-Ш п`ятниця з 22.00 год по неділю 20.00 год;
-половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул; 
-усі державні свята у парні роки з батьком;
-дні народження дітей у парні роки з батьком.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було застосовано практику ЄСПЛ та ВС, у зв`язку з чим було порушено статтю 8 Європейської Конвенції та частину 1 статті 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 2003 року № ETS № 192, яка є чинною для України з 01 квітня 2007 року, зміст якої передбачає, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним, а також норми національного законодавства.
Судом першої інстанції було залишено поза увагою правову позицію Верховного Суду від 07 червня 2023 року, викладену у постанові № 607/2272/22, у якій зазначено, що правильними є висновки судів попередніх інстанцій про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Присутність матері дитини не є доцільною за наявності встановлених неприязних стосунків між сторонами у справі. А здобуття дитиною освіти та відвідування факультативів не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною.
Суд першої інстанції не врахував такої правової позиції Верховного Суду та обмежив батька у його правах на безперешкодне спілкування з дітьми, мотивуючи це неможливістю сина перебувати з батьком у відсутності матері та відвідування дочкою гуртків у суботу, що є підставою обмеження можливості спільного проведення часу у вихідні дні шляхом можливості ночівлі обох дітей у батька, згідно наданої органом опіки та піклування пропозиції, оскільки батько, який проживає окремо від своїх дітей, має беззаперечне право на особисте спілкування з дітьми, а мати не має права перешкоджати батькові у спілкуванні та участі у вихованні дітей, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в їх інтересах при цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітнього сина та старшої дочки з їх батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дітей від зустрічей з батьком.
Суд першої інстанції не встановив рівновагу у правах батьків, не визначивши весняні або осінні канікули одному із батьків, зимові – визначивши почергово, а найбільші – літні канікули, навпіл між батьками.
Не вірно суд визначив з обома батьками святкування дітьми дня народження та всіх без виключення святкових днів кожного року, та не вирішив наявний у батьків спір з даного приводу і не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки на думку позивача даний спір було вирішено саме наданням рівних прав батькам почергово, що надасть змогу не втрачати емоційного контакту дітей з батьком, оскільки з відповідачем даний контакт присутній постійно.
Судом першої інстанції не враховано, що Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. А в своїй постанові Парламентська асамблея Ради Європи наголосила на важливості «подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім`ї, як відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх 50-ти років з огляду на організацію приватної сфери і сім`ї».
У зв`язку з наведеним суд першої інстанції мав задовольнити позовні вимоги відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 01/00/011/6077 від 29 січня 2024 року.
Інші учасники справи рішення суду не оскаржили.
Позивач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін.
Служба у справах дітей Вінницької міської ради (орган опіки і піклування) відзив на апеляційну скаргу не надала.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник – адвокат Шиманський В. М. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 і її представник – адвокат Гурба М. В. заперечили проти задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції, яке на їх думку є законним і обґрунтованим та справедливим, просять залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради (органу опіки і піклування) Томчук О. В., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 29 січня 2024 року за № 01/00/011/6077, який був наданий Вінницькому міському суду Вінницької області.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1, 4, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанації.
Рішення суду оскаржив позивач, а відповідач не подала апеляційну скаргу на рішення суду, тому суд апеляційної скарги переглядає рішення суду лише в межах доводів і вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року. Рішення набрало законної сили 01 січня 2022 року (а. с. 5).
Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2105 від 09 червня 2015 року – а. с. 6) і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , зареєстроване Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 3057 від 23 жовтня 2020 року – а. с. 7).
Малолітні діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані і проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями з Витягів з реєстрів Вінницької територіальної громади та не заперечується сторонами по справі (а. с. 8-10).
Відповідно до судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2023 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27 липня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 13).
Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій, батько дітей – позивач ОСОБА_1 надавав добровільно матеріальну допомогу на утримання двох малолітніх дітей в період з січня 2022 року по червень 2023 року у розмірі не менше 20 000,00 грн. щомісячно, за виключенням червня 2023 року, у якому позивач перерахував суму аліментів в розмірі 10 500,00 грн. (а. с. 56-88).
Факт надання позивачем добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, відповідач не заперечувала. 
Згідно довідки № 07-765вих.23 від 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 працює в органах прокуратури із листопада 2008 року по теперішній час, а з 15 березня 2021 року обіймає посаду керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області (а. с. 11).
Згідно сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду 2 серії РРУ № 009791 від 30 травня 2022 року наркологічні протипоказання до виконання: допуску до роботи з носіями державної таємниці не виявлені. Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів 2 серії ААН № 556780 від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 , психіатричні протипоказання до виконання: допуску до роботи з носіями державної таємниці не виявлені (а. с. 12).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 634, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 25 березня 2023 року (а. с. 38). 
ОСОБА_1 , згідно довідки голови квартального (вуличного, будинкового) комітету, проживає разом з дружиною ОСОБА_6 та дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по АДРЕСА_2 , без реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області № 834 від 21 серпня 2023 року (а. с. 37).
Згідно з характеристикою, наданою 17 жовтня 2023 року директором та класним керівником щодо матері учениці 3-Д класу, КЗ «Вінницька гімназія № 24» ОСОБА_3 , 2015 року народження, мама ОСОБА_2 інтелігентна, спокійна, впевнена в собі жінка. Вона активно займається вихованням дітей, бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує навчання дитини в позашкільних закладах (а. с. 33).
Згідно з характеристикою, наданою 20 жовтня 2023 року директором та класним керівником щодо батька учениці 3-Д класу, КЗ «Вінницька гімназія №24» ОСОБА_3 , 2015 року народження, батько ОСОБА_1 з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а. с. 34).
Згідно з довідкою КЗ «ДНЗ № 7 ВМР» № 68 від 16 жовтня 2023 року, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує групу № 2 КЗ «ДНЗ № 7 ВМР». Мати ОСОБА_2 сумлінно відноситься до батьківських обов`язків. Забезпечує життєдіяльність дитини відповідно до вікових потреб, турбується про життя і здоров`я дитини. Сприяє всебічному розвитку дитини. Добросовісно виконує правила внутрішнього розпорядку, дотримується орієнтовного розподілу діяльності дитини протягом дня. Дитина завжди охайна, доглянута, не конфліктна (а. с. 36).
Згідно з довідкою № 1/10 від 16 жовтня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує індивідуальні заняття з вокалу та фортепіано, при Громадській Організації «Всеукраїнський сімейний альянс» з 12 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, щосуботи (а. с. 35).
Відповідно до наданого висновку № 01/00/011/6077 від 29 січня 2024 року, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : щопонеділка щомісяця з 18-00 год до 22-00 год; щовівторка щомісяця з 18-00 год до 22-00 год; щосереди щомісяця з 18-00 год до 22-00 год; щочетверга щомісяця 18-00 год до 22-00 год; щоп`ятниці щомісяця 18-00 год до 22-00 год; І - III п`ятниця з 22-00 год по неділю 20-00 год; половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул; усі державні свята у парні роки з батьком; дні народження дітей у парні роки з батьком (а. с. 110-112).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахував те, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, слід враховувати передусім інтереси дитини, які полягають, зокрема, у забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. Обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків. Кожен з них у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дітей не епізодично, а постійно. Характер таких зустрічей не повинен бути формальним, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, а також слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей. При цьому суд першої інстанції частково погодився із запропонованим органом опіки та піклування режимом участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, оскільки на думку суду даний висновок складений на підставі неповно з`ясованих фактичних обставин справи та є недостатньо обґрунтованим.
Судом враховано, що малолітні діти віком 8-ми і 3-х років мають звичні умови проживання та відповідний щоденний режим дня протягом тижня, харчування, навчання та інтереси. Діти постійно проживають разом із матір`ю у м. Вінниці, а батько дітей працює та проживає у м. Тульчин Вінницької області, яке розташоване приблизно на відстані 83-х кілометрів від м. Вінниці. Тому, судом з урахуванням в першу чергу якнайкращих інтересів малолітніх дітей, їхніх звичних умов повсякденного життя та відповідний щоденний режим дня протягом тижня, харчування та навчання, стан здоров`я, вік дітей – 8 років і 3 роки, пояснення відповідача щодо емоційної прихильності сина саме до неї, його вразливості, визначив саме такі способи участі у вихованні та спілкуванні позивача із малолітніми дітьми.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частити третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів (ч. 1). Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2).
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За змістом статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1). Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2). Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 3).
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. 
Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 цієї Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Звернувшись 26 вересня 2023 року до суду ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказав бажані ним способи участі у вихованні та спілкуванні із малолітніми дітьми (а. с. 1-3).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шиманського В. М. витребувано від Служби у справах дітей Вінницької міської ради висновок про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 46).
На виконання ухвали суду Служба у справах дітей Вінницької міської ради надала висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/6077 від 29 січня 2024 року про визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , відповідно до якого орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 у виховані та спілкуванні з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 
-щопонеділка місяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щовівторка щомісяця з 18.00 год до 22.00 год.;
-щосереди щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щочетверга щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щоп`ятниці щомісяця з 18.00 до 22.00 год;
-І-Ш п`ятниця з 22.00 год по неділю 20.00 год;
-половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул; 
-усі державні свята у парні роки з батьком;
-дні народження дітей у парні роки з батьком (а. с. 103-104).
В апеляційній скарзі позивач просить, скасувавши рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким задовольнити його позов в межах саме такого висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 01/00/011/6077 від 29 січня 2024 року. При цьому запропоновані ним способи участі у спілкуванні та вихованні дітей у позовній заяві він не підтримав. Після отримання судом висновку, з його урахуванням своїх позовних вимог не змінював у суді першої інстанції. 
За правилами статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 4, 5).
Відповідно до частини шостої цієї статті суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
При ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції частково погодився із запропонованим органом опіки та піклування режимом участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, оскільки на думку суду даний висновок складений на підставі неповно з`ясованих фактичних обставин справи та є недостатньо обґрунтованим, у зв`язку з чим визнав за необхідне змінити його, з тих підстав, що після припинення шлюбних відносин між батьками, малолітні діти – дочка має повних 8 років, а син – повних 3 роки, постійно проживають разом із матір`ю у м. Вінниці. Батько дітей працює і проживає в м. Тульчині Вінницької області, яке розташоване приблизно за 83 км від м. Вінниці. Спір між батьками про визначення місця проживання дітей відсутній. За місцем свого проживання діти відвідують школу та дитячий садочок. Донька щосуботи відвідує індивідуальні заняття з вокалу та фортепіано. Із понеділка по п`ятницю дочка навчається у школі в другу зміну – з 12.00 год до 17.20 год. Після занять у школі їй потрібно повечеряти та зробити домашні завдання, підготуватися до школи на наступний день, підготуватися до сну. Син відвідує дитячий садочок, у якому перебуває з понеділка по п`ятницю до 18.00 год. Після 21.00 год діти лягають спати. Мати дітей також працює в державній установі з робочим графіком до 18.00 год. Тобто, діти є малолітніми, вони мають звичні умови проживання, харчування, навчання, мають певні інтереси, у них склався відповідний щоденний режим дня протягом тижня. При цьому без заперечення сторонами, судом встановлено емоційну прихильність сина саме до матері та його вразливість.
І з урахуванням таких обставин та тривалості осінніх, зимових, весняних і літніх канікул, суд не визнав доцільним і таким, що відповідатиме найкращим інтересам дітей, поділ цих канікул навпіл між батьками, враховуючи при тому, що малолітній хлопчик ОСОБА_4 , що має вік 3 роки та відвідує дитячий садочок, таких канікулів немає.
Також суд прийшов до висновку, що усі без виключення святкові дні кожного року та кожен день народження дітей щорічно, діти мають право святкувати з обома батьками, що відповідатиме в першу чергу інтересам дітей і робитиме ці дні дійсно святковими для них і чого не буде без присутності їх матері, і присутність батька на святкуванні також сприятиме святковості в ці дні для дітей.
На думку суду першої інстанції саме таким, зазначеним в оскаржуваному рішенні суду способом, буде установлена справедлива рівновага між інтересами обох малолітніх дітей та інтересами їх батька і матері.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що рішенням суду першої інстанції не встановлено рівновагу у правах батьків, і не визначено позивачу такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, які були визначені у висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 01/00/011/6077 від 29 січня 2024 року.
Крім наведеного слід зазначити про те, що у висновку органу опіки та піклування від 29 січня 2024 року визначено такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні із дітьми:
-щопонеділка щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щовівторка щомісяця з 18.00 год до 22.00 год.;
-щосереди щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щочетверга щомісяця з 18.00 год до 22.00 год;
-щоп`ятниці щомісяця з 18.00 до 22.00 год. 
Тобто, кожен робочий день: з понеділка по п`ятницю, кожен вечір з 18:00 год до 22:00 год діти мають проводити із батьком, при цьому у них не залишається часу для власних інтересів, а також для проведення часу із матір`ю і такий спосіб порушуватиме звичний для дітей режим сну: лягати спати після 21:00 год при тому, що вони є малолітніми і мають лягати спати о 21:00 год.
Не відповідають дійсності та є надуманими доводи апеляційної скарги в тому, що судом не було застосовано практику ЄСПЛ та Верховного Суду, у тому числі, викладену у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 607/2272/22; було порушено статтю 8 Європейської Конвенції та частину 1 статті 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 2003 року № ETS № 192, тому, що судом при ухваленні рішення застосовано всі національні і міжнародні закони, що діють в захист дітей, а не викладення цих законів в оскаржуваному рішенні не свідчить про їх не застосування судом при прийнятті рішення, оскільки остаточне рішення по справі відповідає всім вимогам закону, у тому числі і тим, на яких наголошує позивач у своїй апеляційній скарзі, та в першу чергу сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Є глибоко суб`єктивними і надміру егоїстичними, з урахуванням встановлених обставин у даній справі, доводи апеляційної скарги в тому, що здобуття дитиною освіти та відвідування факультативів обмежуватиме право батька на спілкування з дитиною, оскільки не можна стверджувати, що залишення дитини без таких занять відповідатиме найкращим інтересам цієї дитини, що в першу чергу має враховуватися судом при вирішенні такого спору, оскільки обов`язком батьків є надання дитині освіти, у тому числі різносторонньої.
Отже, визначений порядок та способи участі у спілкуванні та вихованні дітей буде таким, що відповідає віковим потребам малолітніх дітей, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей. Після того, як діти подорослішають, вказаний порядок спілкування батька з дітьми може бути змінений за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду, про що роз`яснено в оскаржуваному рішенні суду.
З огляду на викладене апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 до задоволення не підлягає. 
Спростування доводів апеляційної скарги викладені у змісті даної постанови. 
При цьому суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законними і обґрунтованими, ухваленими з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягають до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
За правилами статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	І. В. Міхасішин  	
  	І. М. Стадник  	

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2024 року