ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2024 р. 	Справа № 520/31346/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 (головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В.) по справі № 520/31346/23
за позовом          ОСОБА_1  
до        Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ,        Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
  ОСОБА_1 (далі – позивач,       ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.08.2023 №205050009394 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 25 вересня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, періоди його роботи з 22.04.2003 по 30.06.2005, з 01.07.2005 по 15.12.2022;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії за віком на пільгових умовах з 25 вересня 2022 року ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.
  Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.08.2023 №205050009394 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 22.04.2003 по 30.06.2005, з 01.07.2005 по 15.12.2022.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з 25 вересня 2022 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 717,76 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області .
ГУ ПФУ в Хмельницькій області не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .
Апеляційна скарга мотивована тим, що визначення права на пенсію на пільгових умовах регулюється  ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, згідно з п.п.2 п. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. 
Проте, суд першої інстанції не врахував, що за період роботи позивача з 22.04.2003 по 30.06.2005 не надано наказ “Про результати атестації робочих місць за умовами праці” № 51а-к від 04.02.2004, а за період роботи з 01.07.2005 по 15.12.2022 атестація робочого місця не проводилась, що підтверджується  довідкою № 67 від 21.07.2023 та наказами " Про результати атестації робочих місць за умовами праці" № 276 від 26.06.2008,  № 300 від 14.06.2013, № 278 від 13.06.2018 .
В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстрацію загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості по спеціальному стажу роботи позивача, що не враховано судом першої інстанції.
Отже, страховий стаж позивача становить 40 років 7 місяців 9 днів, пільговий стаж за Списком № 2 відсутній, вік позивача 55 років, а тому відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.
Покладаючи на пенсійний орган обов`язок призначити пенсію позивачу,  суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження відповідача, а тому рішення підлягає скасуванню.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що в спірні періоди обіймав посаду електрозварювальника , яка віднесена до Списку № 2,  стаж роботи підтверджується записами трудової книжки, яка оформлена належним чином, а тому пенсійний орган неправомірно не врахував всі періоди роботи до загального страхового стажу та спірні пільгові періоди. Зазначає, що не виконання роботодавцем обов`язку щодо атестації робочого місця, не свідчить про те, що позивач  не працював в шкідливих умовах та не може бути підставою для не врахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на подання відзиву не скористалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 13.08.2023 року ОСОБА_1 (4.09.1967)  звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
21.08.2023   року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №205050009394 про відмову в призначенні пенсії позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”
Підставою відмови зазначено, що вік заявника становить 55 років. Необхідний страховий стаж, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, становить 29 років, пільговий - 12 років 06 місяців. Тоді як страховий стаж заявника становить 40 років 07 місяців 09 днів, пільговий стаж за Списком №2 відсутній.
До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано:  
-період роботи  з 01.07.2005 по 15.12.2022  згідно з довідкою №19-188 від 15.12.2022, оскільки посада електрогазозварника в наказі "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" 276 від 26.06.2008 відсутня атестація робочого місця №53, в наказі "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" №300 від 14.06.2013 відсутня атестація робочого місця №80, в наказі "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" №278 від 13.06.2018 відсутня атестація робочого місця №56;
- період роботи  з 22.04.2003 по 30.06.2005  згідно з довідкою №67 від 21.07.2023 (а.с. 35) оскільки  відсутній наказ "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" №51 а-к від 04.02.2004. 
Для зарахування періодів до пільгового стажу необхідно надати накази "ІІро результати атестації робочих місць за умовами праці" з зазначенням атестацій робочих місць.
Дата, з якої особа матиме право па пенсійну виплату - 25.09.2027 згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На пенсійному обліку не перебуває та пенсію не отримує.(а.с. 44).
Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення пенсійного органу прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України та з метою належного захисту прав позивача, на підставі  ст. 9 КАС України  вийшовши за межі позову зобов`язав пенсійний орган призначити пенсію на пільгових умовах.
Суд зазначив, що пільговий стаж позивача підтверджений трудовою книжкою, довідками про підтвердження трудового стажу з місця роботи, наказами , якими затверджено перелік робочих місць, професій та посад, працівників яких підтверджено результатами атестації право на пільгову пенсійне забезпечення, до яких включено посаду позивача,  а не проведення  або несвоєчасне проведення атестації робочих місць не може бути підставою для позбавлення громадянина його конституційного права на соціальний захист.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
  Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно зі  ст.46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1  ст.92 Конституції України  основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування  (далі по тексту -  Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.ч.1 , 2 ст.  46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до  ст. 1 Закону №1058-IV  пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно ч.4  ст. 24 Закону №1058-IV  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно  ст.56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення"  (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до  ч. 1  ст.114 Закону №1058-IV  право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм  статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. "б" ч.1  ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України ( ст. 62 Закону №1788-XII).
Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Наведене узгоджується також з положеннями ч. 1 ст. 48 КЗпПУ.
Судом першої інстанції встановлено, що пенсійним органом  не зараховано до  пільгового стажу позивача за Списком №2, період роботи з 01.07.2005 по 15.12.2022 на посаді електрозварювальника, оскільки ця посада відсутня в наказах про результати атестації робочого місяця, період  з 22.04.2003 по 30.06.2005, оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць та умови праці.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено  записами трудової книжки позивача  (а.с. 24 - 34), що він працював, зокрема:
- з 22.04.2003 по 30.06.2005 на посаді електрогазозварника в Пересувній механізованій колоні, яку 20.01.2004 було ліквідовано, як самостійну структурну одиницю і залишено в складі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” (а.с. 29 - 30);
- з 01.07.2005 на посаді електрогазозварника в Шебелинському відділенні будівельно-монтажних робіт УБМР “Укргазспецбудмонтаж” АТ “Укргазвидобування” (а.с. 30).
Позивач з 01 липня 2005 року по теперішній час працює на посаді електрогазозварника 6 розряду будівельно - монтажної дільниці УБМР “Укргазспецбудмонтаж” АТ “Укргазвидобування”, що підтверджуються довідкою №19-188 від 15.12.2022, виданою філією Управління будівельно-монтажних робіт “Укргазспецбудмонтаж” АТ “Укргазвидобування”, а періоди роботи позивача  з 22.04.2003 по 30.06.2005 підтверджуються також довідкою №67 від 21.07.2023, виданою філією газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” АТ “Укргазвидобування” (а.с. 23, 35).
Посада електрогазозварники міститься в Списку № 2 , затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, та від 24 червня 2016 року №461.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого  наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
В силу п. 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з п. 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.
Відповідно до п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою КМУ від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).
Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах (за списком №2) відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є, зокрема,
- досягнення 55 років та наявність страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах за Списком №2.
- встановлення факту перебування особи на посаді та виконання робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці.
Посада   електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням відноситься до посад, зазначених у Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених 
постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». 
Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятих яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджений Список № 2, розділ XXХІІI «Загальні професії (в усіх галузях господарства)» якого також містить позицію «електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах та електрозварники ручного зварювання».
Однією з умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.
Наявні в справі докази, зокрема, довідки та трудова книжка підтверджують, що позивач у спірний період працював на виробництві та обіймав посаду, яка віднесена до Списку № 2, що є умовою врахування цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Доводи апеляційної скарги щодо не проведення атестації робочого місця позивача в спірний період , колегія суддів вважає помилковими.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст.41 КУпАП).
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Отже,  своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.  29  КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
На всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. (ч.1 та ч.2 ст. 153 КЗпП України ).
Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, яка правомірно врахована судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, відсутність наказів про результати атестації робочих місць за період 22.04.2003 по 30.06.2005 та  не зазначення в наказах  " Про результати атестації робочих місць" посади електрогазозварювальника за період  з 01.07.2005 по 15.12.2022 не спростовує роботу позивача в цій період на посаді, яка включена до Списку № 2.
Крім того, наданими позивачем, як до пенсійного органу так і до суду довідками  №19-188 від 15.12.2022, виданою філією Управління будівельно-монтажних робіт “Укргазспецбудмонтаж” АТ “Укргазвидобування”, та №67 від 21.07.2023, виданою філією ГУ “Шебелинкагазвидобування” АТ “Укргазвидобування”, підтверджено, що позивач працював повний робочий день на пільгових роботах.
Вказані  довідки містять посилання на вказані періоди, які зараховуються за Списком №2, підстави видачі із посиланням на первинні документи,  на проведення атестації робочих місць у 1999 та у 2004 роках за умовами праці та інші відомості необхідні для зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2 (а.с. 23, 35).
В довідці №19-188 від 15.12.2022 зазначено, що починаючи з 01.07.2005 та після проведення останньої атестації робочих місць 13.06.2018 (наказ №278) умови та характер праці позивача за професією електрогазозварник докорінно не змінювалися.
Наявні в справі копії наказів ГПУ “Шебелинкагазвидобування”, філії УБМР "Укргазспецбудмонтаж" №70к від 05.02.1999, №51а-к від 04.02.2004, №272 від 18.05.2005, №84 від 03.03.2006, №276 від 26.06.2008, №300 від 14.06.2013, №278 від 13.06.2018, містять відомості щодо затвердженого переліку робочих місць, професій та посад, працівників яких підтверджено результатами атестації право на пільгове пенсійне забезпечення, до яких включено посаду позивача (а.с. 45 - 67).
З урахуванням викладеного  ГУПФУ в Хмельницькій області безпідставно посилається в оскаржуваному рішенні від 21.08.2023 №205050009394 на не надання позивачем наказів щодо атестації робочих місць за умовами праці №51а-к від 04.02.2004 .
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо не правомірного не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 спірних періодів роботи позивача - з 22.04.2003 по 30.06.2005, з 01.07.2005 по 15.12.2022. 
Згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах за Списком №2.
Судом встановлено, що на момент звернення до пенсійного органу позивач досяг віку, визначеного п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (55 років виповнилося 24.09.2022 року), має загальний страховий стаж більше 40 років (зараховано пенсійним органом, про що зазначено в спірному рішенні), пільгового страхового стажу на посадах за Списком №2 більше 17 років (зараховано в судовому порядку періоди роботи з 22.04.2003 по 30.06.2005, з 01.07.2005 по 15.12.2022), отже вказані обставини свідчать про наявність у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Щодо доводів апеляційної скарги про втручання судом першої інстанції  в дискреційні повноваження відповідача .
Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до  закону  приймає рішення на власний розсуд.
Суд не може підміняти державний орган і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч.3 ст. 2 КАС України  критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Слід зазначити, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути “ефективним” як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).
Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України  правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь особи, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені  законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Оскільки позивачем виконано всі умови, визначені   законом для підтвердження страхового та пільгового стажу, прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, отже суд першої інстанції вірно обрав спосіб захисту позивача зобов`язавши призначити пенсію.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 по справі № 520/31346/23 -  в частині задоволення позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова