УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

18 квітня 2024 року 
м. Київ
справа №500/4451/23
адміністративне провадження № К/990/12851/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року
у справі №500/4451/23
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно"
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 11 травня 2023 року №191950020753 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), період роботи у Відкритому акціонерному товаристві "ТО "Текстерно" з 20 липня 1981 року по 22 квітня 2002 року та період навчання в Тернопільському ГПТУ-2 з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 6 частини другої статті 114 Закону №1058-IV з 04 травня 2023 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 , 28 березня 2024 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Судом установлено, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності або інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Аналіз наведених норм в контексті правовідносин, що є предметом розгляду у цій справі, свідчить про те, що в даному випадку оскаржуються судові рішення, постановлені у справі незначної складності.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у пункті 7 частини третьої статті 2 та частині першій статті 13 КАС України, а також частині першій статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Скаржником наведено наступні підстави для касаційного оскарження рішень судів першої і апеляційної інстанцій та для прийняття Верховним Судом до розгляду касаційної скарги у справі незначної складності №500/4451/23, які передбачені частинами четвертою і п`ятою статті 328 КАС України: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі №487/68/17, від 21 квітня 2021 року у справі №591/855/17, від 20 січня 2022 року у справі №591/7003/16-а, від 16 вересня 2022 року у справі №560/1399/19 та від 20 вересня 2022 року у справі №291/1321/17.

Однак, колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08 лютого 2021 року у справі №487/68/17, від 21 квітня 2021 року у справі №591/855/17, від 20 січня 2022 року у справі №591/7003/16-а, від 16 вересня 2022 року у справі №560/1399/19, від 20 вересня 2022 року у справі №291/1321/17, оскільки такі висновки є нерелевантним до правовідносин у даній справі та були сформовані за інших фактичних обставин та досліджених доказів.

Так підставою для відмови у задоволенні позову у даній справі стало відсутність спеціального стажу, який відповідно до Закону №1058-IV складає не менше 20 років, оскільки відповідно до поданої довідки за період з 20 липня 1981 року по 22 квітня 2002 року ОСОБА_1 працювала повний робочий день на товаристві прядильницею, знімальницею пряжі в сукупності 10 років 07 місяців 09 днів. Водночас суди зазначили, що спірний період позивачки не може бути зарахований у зв`язку з відсутністю у довідці відомостей про те, чи перебувала ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати та у зв`язку із невірним зазначенням підсумку пільгового стажу. До того ж у касаційній скарзі позивачка зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду, належним чином оформлених записів у трудовій книжці достатньо для зарахування спірних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, і такі записи не потрібно підтверджувати додатковими відомостями.

При цьому у справі №487/68/17 позивач підтвердив первинними документами відомості, наведені в уточнюючій довідці з підприємства, а пенсійний орган не заперечував про наявність у позивача права на пенсію на пільгових умовах.

Також у справі №591/855/17 позивач при зверненні до пенсійного органу подав первинні документи, архівні витяги, трудову книжку, якими підтверджується наявність трудового стажу для призначення пенсії, а також довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, що загалом дало можливість Суду встановити право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того у справі №591/7003/16-а, зараховуючи період роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільговий умовах, суди виходили з відсутності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності записів у трудовій книжці, у зв`язку з їх належним оформленням, при цьому у позивача був відсутній обов`язок подавати додаткові документи щодо здійснення атестації робочих місці, оскільки в спірний період атестація робочих місць взагалі не була передбачена законодавством.

У справі №520/4297/19 пенсія позивачу призначена на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року №1210, в той час як позивачу пенсія по інвалідності призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 09 квітня 1992 року №2262-XII, який передбачає інші умови та розміри пенсії.

Водночас у справі №560/1399/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, записи у трудовій книжці щодо стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не були належно оформлені, оскільки не містили інформації щодо характеру виконуваної особою роботи, зокрема відсутні записи, що підтверджують роботу на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах. При цьому уточнюючими документами пільговий стаж позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтвердився лише щодо 6 місяців, що загалом стало підставою для відмови у задоволенні позову.

У справі №291/1321/17 спірний період не був зарахованих пенсійним органом до пільгового стажу у зв`язку з внесеними виправленнями у трудовій книжці. При цьому правонаступником підприємства було видано наказ про внесення змін у запис трудової книжки, згідно якого внесено зміни із визнанням недійсними попередніх та видано уточнюючу довідку, які містила інформацію про умови та характер виконуваної роботи.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, також дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі №500/4451/23, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Також, аналізом змісту касаційної скарги щодо зазначених підстав касаційного оскарження Судом з`ясовано, що скаржник взагалі не наводить виключних підстав касаційного оскарження відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України для справ незначної складності та які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказане виключає можливість здійснення касаційного перегляду у справі №500/4451/23.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, а виключних підстав для касаційного оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, передбачених частинами четвертою і п`ятою статті 328 КАС України скаржником у касаційній скарзі належним чином не обґрунтовано, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Аналогічна позиція щодо віднесення вказаної категорії справ до справ незначної складності висловлена Верховним Судом в ухвалах від 14 лютого 2024 року у справі №380/12756/23, від 12 березня 2024 року у справі №200/4223/23, від 08 квітня 2024 року у справі №160/18319/23.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 355, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі №500/4451/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    С.М. Чиркін

                                                                                                    В.М. Шарапа